РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
04 червня 2026 р.  Справа № 120/9758/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно прийнято рішення від 20.06.2025 за № 025350006280, яким відмовлено у перерахунку пенсії.
Ухвалою від 21.07.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що спірне рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області за принципом екстериторіальності, а тому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не є належним відповідачем у справі. Крім того, відповідач вказував на відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача окремих періодів роботи на території російської федерації після 2000 року, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків та міжнародно-правові механізми підтвердження таких періодів. У зв`язку з цим просив у задоволенні позову відмовити.
У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що заява позивача про перерахунок пенсії від 13.06.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності, за результатами чого прийнято рішення від 20.06.2025 №025350006280 про відмову в перерахунку пенсії.
Відповідач вказував, що періоди роботи позивача на території російської федерації у 2020– 2021 роках не підлягають зарахуванню до страхового стажу для перерахунку пенсії. Також зазначав, що стаж, набутий на території Чеської Республіки, може враховуватися лише для визначення права на пенсію у разі недостатності страхового стажу, а не для збільшення її розміру. У зв`язку з цим вважав оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.
Розпорядженням керівника апарату суду від 17.03.2026 № 35 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", у зв`язку із тим, що суддя Томчук А.В. відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2026 № 003-К виключений зі штату Вінницького окружного адміністративного суду та суддя позбавлений можливості здійснювати розгляд адміністративних справ та нерозглянутих заяв, призначено повторний автоматизований розподіл адміністративних справ та нерозглянутих заяв, переданих на розгляд Протоколом передачі раніше визначеному складу суду, за результатами якого, в порядку, встановленому статтею 31 КАС України, визначено головуючу суддю у цій справі - Бошкову Юлію Миколаївну.
Ухвалою від 19.03.2026 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 120/9758/25.
06.04.2026 представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
13.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії - донарахування стажу.
За принципом екстериторіальності вказану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
20.06.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 025350006280, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за віком.
Зазначено, що страховий стаж, набутий згідно з правовими нормами Договірних сторін до набуття Договором про соціальне забезпечення між Україною та Чеською Республікою, який набув чинності для України з 01.04.2003, тобто до 01.04.2003, зараховується тією країною, на території якої громадянин на вказану дату постійно проживав. Починаючи з 01.04.2003, кожна зі сторін сплачує пенсію за страховий стаж, набутий винятково на її території. За нестачі необхідного стажу при призначенні пенсії в Україні може бути врахований стаж (ураховується лише для визначення права на пенсію), набутий на території Чехії, за умови його підтвердження компетентними органами цієї країни.
З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР тільки по 31.12.1991.
Зазначена відмова є предметом оскарження за цим позовом. Похідною вимогою є вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок пенсії за віком з урахуванням стажу набутого на території Російської Федерації.
Питання щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в Чеській Республіці позивач не порушує.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).
Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні за змістом норми містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Так, відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 05.02.2020 по 22.07.2020, з 23.07.2020 по 31.05.2021, з 02.06.2021 по 15.07.2021, пенсійний орган вказав на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та Республікою Казахстан та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Записи про період роботи позивача на території російської федерації з 05.02.2020 по 22.07.2020, з 23.07.2020 по 31.05.2021, з 02.06.2021 по 15.07.2021 вчинені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , засвідчені чітким відтиском печатки відповідних підприємств, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.
Суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
За правилами частини другої статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно з частиною 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Відтак до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.
Згідно з приписами Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях Сторін, взаємно визначається Сторонами.
Згідно зі статтею 1 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Відповідно до статті 6 зазначеної Угоди у галузі пенсійного забезпечення призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).
Доводи відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території російської федерації з огляду вихід останньої з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення суд вважає необґрунтованими, оскільки під час роботи позивача з 05.02.2020 по 22.07.2020, з 23.07.2020 по 31.05.2021, з 02.06.2021 по 15.07.2021 вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.
При цьому суд зазначає, що за наявності чинних у період роботи позивача положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України суд доходить до висновку, що денонсація Угоди від 13 березня 1992 року означає, що вказані Угоди припинили породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цих Угод, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення зазначених Угод.
Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2024 року у справі № 580/3576/22 вказав, що незважаючи на вихід України з Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають (стаття 13 Угоди).
Відтак Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року підлягає застосуванню при призначенні пенсії позивачу, оскільки вказана Угода була чинною на час роботи позивача на території російської федерації і позивач мав легітимні очікування щодо його пенсійного забезпечення.
Відтак суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періодів її роботи на території російської федерації з 05.02.2020 по 22.07.2020, з 23.07.2020 по 31.05.2021, з 02.06.2021 по 15.07.2021, а тому в цій частині позов належить задовольнити.
Визначаючись із способом захисту порушеного права, суд звертає увагу на наступне.
Так, статтею 45 Закону № 1058-IV передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
З огляду на те, що ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії звернулася 13.06.2025, тобто до 15 числа відповідного місяця, тому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії із першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком, тобто з 01.06.2025 року.
При цьому під час такого перерахунку пенсії пенсійний орган має зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи в російській федерації з 05.02.2020 по 22.07.2020, з 23.07.2020 по 31.05.2021, з 02.06.2021 по 15.07.2021.
Щодо доводів про екстериторіальність, суд зазначає, що за змістом Порядку № 22-1, після прийняття рішення органом за принципом екстериторіальності, електронна пенсійна справа передається до органу за місцем проживання особи для здійснення виплат.
Оскільки позивач проживає у Вінницькій області та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області, саме цей орган зобов`язаний виконати судове рішення в частині нарахування та виплати пенсії.
При цьому, посилання на дискреційні повноваження є безпідставними, оскільки у разі підтвердження стажу документами, у пенсійного органу виникає безальтернативний обов`язок зарахувати його відповідно до вимог закону. Суд не перебирає на себе функції органу, а лише зобов`язує усунути допущене порушення прав громадянина.
Подібного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.05.2026 у справі № 120/16197/25.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, беручи до уваги норми статті 139 КАС України, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень в повному обсязі підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як суб`єкта який прийняв протиправне рішення.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №025350006280 від 20.06.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на території російської федерації з 05.02.2020 по 22.07.2020, з 23.07.2020 по 31.05.2021, з 02.06.2021 по 15.07.2021 а також здійснити ОСОБА_1 з 01.06.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням зазначеного періоду страхового стажу, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 (тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, будинок, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84122, код ЄДРПОУ 13486010)
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403)

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна