Справа № 212/1886/26 
2/212/3022/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив таке.
До суду звернувся представник позивача Усенко М.І. із зазначеною позовною заявою. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. Сторони скористалися своїми правами на участь у процесі шляхом обміну змагальними документами.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позиції сторін.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 104099695 на загальну суму 19 496,87 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Позов обґрунтував таким. 29.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 104099695, за яким ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кошти у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідачка умов кредитного договору не виконувала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. 28.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, за яким ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 104099695 за реєстром боржників. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 496,87 грн, з яких: 5 000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 996,87 грн - сума боргу за відсотками, 500,00 грн - заборгованість за комісією. 
Відповідач у своєму відзиві зазначила, що, на її думку, позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлення у кредитному договорі процентної ставки у розмірі 1,25% та 3,00% в день не відповідає вимогам ч. 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, передбачена в договорі умова щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,25 % та 3,00 % згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Тому розрахунок заборгованість за процентами по кредитному договору має здійснюватися, виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися Відповідачем щоденно за користування кредитом становить: 5 000,00 грн х 1% = 50,00 грн/день. Розмір заборгованості за процентами становить за весь строк кредитування: 50,00 грн. х 119 днів (строк кредитування) = 5 950,00 грн. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі 11 450,00 грн, а саме: 5 000,00 грн – сума кредиту; 500,00 грн. – комісія за надання кредиту; 5 950,00 грн – проценти за користування кредитом згідно вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 2 Розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, відповідач просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2 000,00 гривень, оскільки заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, наведені в розрахунку витрат послуги дублюють одна одну, написання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором є типовою і потребує лише внесення змін щодо ПІБ боржника, сум заборгованості (які вже визначені позивачем в кредитній справі) та реквізитів кредитних договорів. Тобто, вся робота адвоката була зведена до перенесення в типову позовну заяву наданої Позивачем інформації, копіювання та засвідчення додатків до позовної заяви, що також не може вважатися висококваліфікованою роботою фахівця у сфері права. Також позивач та його представник не мають наміру брати участь в процесі розгляду справи судом та у судових засіданнях, про що свідчить клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Отже, заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатським об`єднанням обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Позивач наголосив, що проценти - нараховані кредитодавцем у розмірі та строки, обумовлені сторонами при укладенні кредитного договору. Сума та розрахунок заборгованості за Договором про споживчий кредит № 104099695 від 29.09.2023 були передані Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимог № 105-МЛ/Т від 28.02.2024. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Нарахування процентів первісним кредитором здійснювалось з урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування». Витрати на правничу допомогу позивач просив не зменшувати, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, їх розмір є обґрунтованим.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач повторила аргументи, висловлені у відзиві на позовну заяву.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
29.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Договір про споживчий кредит № 104099695 (далі – договір, а. с. 7-12), за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 5 000,00 грн строком на 119 днів; строк складається з пільгового та поточного періодів. Згідно п. 1.3.1 Договору пільговий період складає 29 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28.10.2023. Згідно п. 1.3.2 Договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 26.01.2024 року, тобто останнього дня строку кредитування. Згідно п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 1 812,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту протягом пільгового періоду. Згідно з п. 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 13 500 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Можливість укладення кредитного договору в електронній формі передбачена п. 6.1. самого договору. Разом з Договором, відповідач підписала також Графік платежів (а. с. 12 зворот), Паспорт споживчого кредиту (а. с. 13) та Заяву на отримання кредиту (а. с. 14), де викладені аналогічні умови кредитування.
В матеріалах справи наявна Довідка первісного кредитора про ідентифікацію позичальника (а. с. 15).
Копія платіжного доручення № 7345469 від 29.09.2023 (а. с. 16 зворот), а також надана суду на виконання ухвали АТ КБ «Приватбанк» інформація підтверджує обставину видачі ТОВ «Мілоан» відповідачу кредитних коштів в розмірі 5 000,00 грн.
28 лютого 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 96-МЛ/Т (а. с. 18 зворот - 23), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог (а. с. 28 зворот), в якому зазначено, що заборгованість відповідача становить 19 496,87 грн, з яких: 5 000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 996,87 грн - сума боргу за відсотками, 500,00 грн - заборгованість за комісією. 28.04.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило первісному кредитору ТОВ «Мілоан» плату за відступлення права вимоги за вказаним договором, що підтверджується платіжною інструкцією (а. с. 28).
Докази погашення заборгованості відповідачка суду не надала, обставину укладання кредитного договору та перехід права вимоги не заперечила. 
Отже, між ТОВ «МІЛОАН» як первісним кредитором та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування; право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано 28.02.2024 за договором позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.
Щодо тіла кредиту та відсотків
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Що стосується нарахованих та заявлених до стягнення відсотків, слід зазначити таке. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Вимога відповідача про перерахунок нарахованих процентів за відсотковою ставкою 1% на день ґрунтується на неправильному тлумаченні зазначених вище норм.
Так, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року - не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року - не більше 1 %. Отже, норма, на якій наголошувала представник відповідача, про нарахування процентів не більше 1% в день, стосується періоду з 21.08.2024 в той час як проценти нараховувалися первісним кредитором лише до 26.01.2024. 
Отже, суд, дослідивши розрахунок (а. с. 17), переконався у тому, що проценти - нараховані первісним кредитором впродовж строку кредитування, визначеного Договором про споживчий кредит, в розмірі, обумовленому сторонами під час укладення Договору, а також з урахуванням внесених змін до ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами.
Щодо комісії
Законом України «Про споживче кредитування» в редакції станом на час укладення Договору про споживчий кредит визначав можливість встановлення комісії, пов`язаної з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Як свідчить Анкета-заява на кредит (а. с. 15 зворот - 16), Заява на отримання кредиту (а. с. 14), Паспорт споживчого кредиту (а. с. 13), сам Договір (п. 1.5.1., а. с. 8), мова йшла про одноразову комісію за надання кредиту. Відповідач була обізнана про неї, зокрема, до укладення Договору і погодилася на цю умову; у відзиві на позовну заяву щодо стягнення комісії - не заперечила. 
Отже, позовна заява належить до задоволення в повному обсязі.
Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (усі, крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн підтверджуються такими документами: Договором про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року (а. с. 32); Актом наданих послуг (а. с. 33), Детальним описом наданих послуг до Акту (а. с. 33 зворот).
Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 8 000,00 грн до 2 000,00 грн.
Розглянувши наведені аргументи обох сторін, враховуючи принцип співмірності зі складністю справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати підлягають стягненню з відповідача повністю.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 104099695 в розмірі 19 496,87 (дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто шість грн 87 коп) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ: 35234236; вул. Смаль-Стоцього, 1, корпус 28, м. Львів;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення суду складено та підписано 28 квітня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець