Справа № 420/5735/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

18 травня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за поданим через систему «Електронний суд» за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення сторін в електронній формі.
Рішенням суду від 30.04.2026 року, з урахуванням ухвали суду від 08.05.2026 року про виправлення описки, адміністративний позов задоволено частково, визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_2 ) щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період 24.05.2017 по 20.06.2017 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (“базового місяця ) - січень 2008 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 24.05.2017 по 20.06.2017 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку приведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
04.05.2026 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , адвоката Чернеги І.Ф., про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій представник просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним за надану правничу допомогу у справі у розмірі 15000 грн. 
Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснено 18.05.2026 року у зв`язку з перебуванням судді Катаєвої Е.В. у відрядженні.
Вивчивши подану про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, дослідивши матеріали справи в частині, що стосуються поданої заяви, суд дійшов висновку про те, що подана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст.252 КАС України).
Враховуючи, що справа №420/5735/26 розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то судом розглянуто заяву у письмовому провадженні.
Відповідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. 
Частинами 4-6 ст.134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом даної справи до суду надані копії документів, а саме: договору про надання правничої допомоги №214 від 19 лютого 2026 року, акту про прийняття-передачі наданих послуг від 01 травня 2026 року, детальний опис/розрахунок наданих послуг професійної правничої допомоги за договором №214 від 19 лютого 2026 року, платіжна інструкція 1.538880043.1 від 19.02.2026 року.
Відповідно до п.1.1. договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.1. договору).
Згідно з п 4.3. договору за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 15000 гривень.
01.05.2026 року адвокатом Чернегою І.Ф. складено детальний опис/розрахунок наданих послуг професійної правничої допомоги, за договором №214 від 19 лютого 2026 року у якому зазначено вартість наданих послуг на загальну суму 15000,00 грн, а саме: 1) складання, оформлення і надсилання адвокатського запиту (1 год) – 2500 грн; 2) підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи; формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій (4 год.) – 2500 грн; 3) складання, оформлення і надсилання позовної заяви (4 год.) – 10000 грн.
Сторони 01.05.2026 року уклали акт про прийняття-передачу наданих послуг згідно з яким вартість послуг за період, вказаний в п.1 цього Акту, становить 15000,00 грн. Всього до сплати – становить 15000,00 грн.
За наданою платіжною інструкцією 1.538880043.1 від 19.02.2026, ОСОБА_1 сплачено 15000,00 грн.
Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд вважає необхідним врахувати наступні висновки Верховного Суду.
Так, у додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд дійшов правового висновку, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, витрати на правничу допомогу мають бути фактичними в розрізі реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а їх розмір повинен бути обґрунтований та документально підтверджений. 
При цьому особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які є реальними, необхідними, фактичними та доведеними належними доказами.
Приймаючи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи в межах предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, часткове задоволення позовних вимог, сталою судової практика за спірними правовідносинами, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 4000,00 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, про що ухвалити додаткове рішення по справі №420/5735/26. 
Частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних в суді можливостей.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. 
Отже, за наявності декількох норм, які по-різному регулюють спірне питання повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Враховуючи, що ч.9 ст.18 КАС України, якою визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), прийнята пізніше ніж абз.1 ч.10 ст.243 КАС України, суд застосовує норму, яка прийнята пізніше.
Оскільки ухвалою суду при відкритті провадженні вирішено здійснити розгляд справи та її формування та зберігання в електронній формі суд викладає рішення в електронній формі.
Керуючись ст. ст.132, 137, 139, 243, 246, 252, 255, 293, 295 КАС України суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково. 
Прийняти по справі №420/5735/26 додаткове рішення, яким стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 4000,00 грн. 
Відмовити в задоволенні решти заяви. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва