У х в а л а
9 червня 2026 року
м. Київ
Справа № 175/6042/24
Провадження № 61-6109ск26
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою  ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Хейніс Олександр Григорович (далі - адвокат),
на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 1 квітня 2026 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до скаржниці про поділ спільного майна подружжя та
в с т а н о в и в :
1. 18 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до скаржниці, у якому просив виділити у власність скаржниці автомобіль марки «Land Rover» («Range Rover» 2014 року випуску) білого кольору з об`ємом двигуна 1999 см куб., ідентифікаційним номером кузова / шасі НОМЕР_1 і державним номерним знаком НОМЕР_2 (далі - автомобіль) та стягнути зі скаржниці на користь позивача 530 615,00 грн компенсації за 1/2 частки ринкової вартості автомобіля.
2. 7 липня 2025 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: стягнув зі скаржниці на користь позивача 530 615,00 грн компенсації за 1/2 частки ринкової вартості автомобіля.
3. 1 квітня 2026 року Дніпровський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.
4. 5 травня 2026 року адвокат в інтересах скаржниці сформував в системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 14240/0/220-26 від 5 травня 2026 року), в якій просив скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
5. 19 травня 2026 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Скаржниця мала сплатити 8 489,84 грн судового збору.
6. 4 червня 2026 року адвокат в інтересах скаржниці сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 17846/0/220-26 від 4 червня 2026 року), до якої додав квитанцію про сплату 8 489,84 грн судового збору. 
7. Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути в частині оскарження постанови апеляційного суду на підставі, визначеній у пункті 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки скаржниця таку підставу належно не обґрунтувала.
7.1. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті (пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК України).
7.2. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
7.3. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
7.4. Касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України).
7.5. У касаційній скарзі є твердження про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 7.35 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, та пункту 16 Національного стандарту «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440.
7.6. Пункт 7.35 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і пункт 16 Національного стандарту «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», на які звернула увагу скаржниця, не є тими нормами права, які регулюють спірні правовідносини. Інакше кажучи, відповідні приписи не регулюють поведінку сторін спору у матеріальних відносинах. Також вони не регулюють поведінку учасників судового процесу у відповідних процесуальних відносинах.
8. Оскільки скаржниця у касаційній скарзі не обґрунтувала таку підставу касаційного оскарження як відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, цю скаргу в частині вказаної підстави слід повернути.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 392, 393 ЦПК України,
у х в а л и в :
повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу в частині оскарження на підставі, визначеній у пункті 3 частини другої статті 389 ЦПК України, рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 1 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 		Д. А. Гудима