ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року справа №200/6059/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Хомича Івана Олександровича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року (повне судове рішення складено 13 січня 2026 року) у справі № 200/6059/24 (суддя в І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено повністю.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі № 200/6059/24 – скасовано. Прийнято нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 з 28.02.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 28.02.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії.
14 листопада 2025 року до суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі № 200/6059/24.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в місячний строк з дня отримання копії цієї ухвали, подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі №200/6059/24.
22 грудня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало звіт про виконання судового рішення, у якому зазначило про виконання рішення суду. На виконання постанови суду Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано заборгованість за період з 28.02.2024 по 31.08.2025 у сумі 43495,04 грн.
Управлінням направлено до Пенсійного фонду України запити від 14.08.2025 №0500-0404-5/80534 та від 19.08.2025 №0500-0402-5/82112 щодо фінансування заборгованості з пенсії для виконання рішення суду в повному обсязі.
30 грудня 2025 року представником позивача надано заперечення на звіт про виконання судового рішення, згідно якого звертає увагу, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, не на користь якого ухвалено рішення, нівелює саму суть судового рішення та ігнорує обов`язковість його виконання, що є підставою для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення на відповідальних осіб штрафу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області у прийнятті звіту про виконання рішення суду від 17 квітня 2025 року у справі № 200/6059/24.
Звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу. 
Змінено спосіб і порядок виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року в адміністративній справі № 200/6059/24.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат за період з 28 лютого 2024 року до 31 серпня 2025 року у розмірі 43120 (сорок три тисячі сто двадцять) грн 34 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту відповідача про виконання постанови суду апеляційної інстанції від 17.04.26, за наслідками розгляду звіту відповідача про виконання судового рішення від 15.12.2025 зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати новий звіт про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2026 у справі №200/6059/24 у десятиденний строк з дня отримання відповідної ухвали.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що невиконання Відповідачем судового рішення у частині виплати сум недоотриманої пенсії у розмірі 43 307,69 грн з огляду на відсутність асигнувань з Державного бюджету України є протиправним, оскільки виплата зазначених сум повинна здійснюватися з коштів Пенсійного фонду України — солідарної системи пенсійного забезпечення, як це встановлено Законом № 1058-IV.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Згідно ч. 2 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2цього Кодексу.
Частиною 11 ст. 382-3 КАС України передбачено, що якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Приймаючи до уваги надані суб`єктом повноважень докази, суд дійшов висновку, що постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 200/6059/24 виконана не у повному обсязі у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань.
Отже, за наслідками розгляду поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області звіту та доданих до нього матеріалів, зважаючи на обов`язковість виконання судового рішення, суд дійшов висновку щодо відмови у його прийнятті.
Частиною 3 статті 382-3 КАС України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України (частина 4 статті 382-3 КАС України).
Частиною 5 статті 382-3 КАС України передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Згідно зі статтями 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 затверджено Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України.
Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять асигнування державного бюджету у плановому періоді, зокрема, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюються видатки, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.
Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року № 28-2) (далі Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.
Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2, Головне управління Пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; (підпункт 2); організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства (підпункт 3); забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат (підпункт 4).
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (далі – Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 4 Положення № 280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат і соціальних послуг, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (підпункт 4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо: забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 6).
Отже, з наведеного вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат. Своєчасне та у повному обсязі фінансування таких виплат здійснює Пенсійний Фонд України.
Як вбачається зі звіту та доданих до нього документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з метою виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року направлено запити до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату заборгованості, проте такі кошти виділені не були.
Наведене свідчить про відсутність коштів у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на виплату заборгованості на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 200/6059/24, водночас матеріали справи містять докази щодо вжиття відповідачем певних заходів з метою виконання рішення суду в частині виплати цієї заборгованості (запит коштів у розпорядника вищого рівня на виконання рішення), і такі докази, на думку суду, є достатніми для звільнення керівника суб`єкта владних, відповідального за виконання рішення суду у справі № 200/6059/24, від накладення штрафу.
Щодо зміни способу виконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Виходячи з системного аналізу приписів наведених норм, у першу чергу положень ст. 378 КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 № 4094-IX, процесуальний закон не надає суду розсуду щодо задоволення/відмови у задоволенні заяви про заміну способу та порядку виконання рішення суду відносно обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, у разі якщо таке рішення набрало законної сили та не виконано суб`єктом владних повноважень протягом двох місяців з дня набрання законної сили, що є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Згідно інформації з ІКІС ПФУ «Підсистема призначення та виплати пенсії» вбачається, що, за період з 28 лютого 2024 року до 31 серпня 2025 року невиплачена заборгованість з пенсії у розмірі 43120 (сорок три тисячі сто двадцять) грн 34 коп.
Таким чином, рішення суду від 17 квітня 2025 року, що стосується виплати спірних сум не виконано більше двох місяців з дня набрання законної сили.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи факт невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення відповідних виплат.
Отже, за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення суду від 17 квітня 2025 року, окружний суд дійшов правильного висновку про відмову у його прийнятті, а також зміну способу виконання судового рішення в частині виплати заборгованості.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Хомича Івана Олександровича – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року у справі № 200/6059/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 травня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук