ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/10830/25     Головуючий суддя І інстанції Яковлева В. М.
Провадження № 33/818/839/26    Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
22 травня 2026 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ганги Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Ганги Д.Г. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Постановою встановлено, що 28 травня 2025 року о 12 год. 18 хв. в м. Харкові по вул. 23 Серпня, 38 водій ОСОБА_1 керував т/з «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник Ганга Д.Г. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено щодо неналежної особи, без належного встановлення її особи, що є істотним порушенням вимог КУпАП та самостійною підставою для скасування постанови суду. Також вказував на те, що ОСОБА_1 ніколи не користувався транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 і навіть не знає особу власника – ОСОБА_2 . Поряд з цим захисник вказував на те, що ОСОБА_1 28.05.2025 року не керував автомобілем Фольксваген та не був зупинений працівниками поліції. Вказував, що ОСОБА_1 не користується окулярами на відміну від особи правопорушника, яка зафіксована на відео в окулярах для зору. Поряд з цим вказував, що ОСОБА_1 тривалий час проживає за адресою: АДРЕСА_1 та вказував, що ОСОБА_1 ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Ганги Д.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд не дотримався всіх вказаних вимог закону.
Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд з метою виявлення алкогольного сп`яніння; відеозаписі з бодікамери працівників поліції.
Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .
Проте, в матеріалах справи міститься фотокопія паспорта ОСОБА_1 , в якому зазначено місце реєстрації ОСОБА_1 .
Зокрема, з відомостей паспорту ОСОБА_1 вбачається, що з 03 серпня 1988 року останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що постійно проживає за цією адресою в м. Харкові та місця реєстрації та місця проживання не змінював, що свідчить про те, що адреса, яка зазначена в протоколі не відповідає дійсному місцю проживання ОСОБА_1 .
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 . 
Поряд з цим з відомостей відеозапису також вбачається, що працівники поліції встановили особу водія по відомостям водійського посвідчення НОМЕР_2 , яке було ними тимчасово вилучено.
Натомість, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що особисто у нього його посвідчення водія будь-ким не вилучалось та надав суду його на огляд.
Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції допитаний у якості свідка працівник поліції ОСОБА_3 , який складав протокол стосовно ОСОБА_1 ,, який повідомив що особу водія ним було встановлено за наданим посвідченням водія. Також він повідомив, що особа, яка перебуває у залі судового засідання Харківського апеляційного суду не є тією особою, яка була зупинена та стосовно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Крім цього, відповідно до відомостей відповіді начальника регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях вбачається, що в Єдиному державному реєстрі МВС наявна інформація щодо позбавлення права керування транспортними засобами громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 130 КУпАП на 12 місяців, з 17.11.2025 року по 17.11.2026 року. Також повідомив, що посвідчення водія, серії НОМЕР_2 знаходиться на відповідальному зберіганні у ТСЦ № 6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавські та Сумській областях. Посвідченню водія надано статус – «Зданий на збереження». 
Належить врахувати, що у додатку до цієї відповіді мститься завірена копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 . 
З відомостей цієї копії вочевидь вбачається, що особа, яка сфотографована на цьому посвідченні не є тією особою, яка перебуває в залі судового засідання, оскільки та особа, яка зафіксована на відеозаписі та її фотокартка міститься у вилученому посвідченні водія значно молодше ніж та особа, яка перебуває у залі судового засідання. Поряд з цим належить врахувати, що у особи, яка перебуває в залі судового засідання в суді апеляційної інстанції маються вуса, а у особи, яка зафіксована на вилученому посвідченні водія вусів немає. Також у цих осіб вочевидь різняться зачіски, а саме у особи, яка зафіксована на вилученому посвідченні явно вбачаються залисини, а волосся темного кольору, а у особи, яка перебуває в залі судового засідання рідке сиве волосся без явно виражених залисин.
Отже, особа, яка зафіксована на відеозаписі бодікамер працівників поліції та на вилученому посвідченні водія, яке перебуває на зберіганні у Сервісному центрі, - поза розумним сумнівом не є тією особою, яка перебувала в залі судового засідання в суду апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на місці події, яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім.
Поряд з цим вбачається, що особа, яку зупинили працівники поліції пред`явила останнім посвідчення водія, яке має тотожні реквізити з тим посвідченням водія, яке мається у ОСОБА_1 , однак фотокартки в них різні.
Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, не перевіривши ці відомості, передчасно ухвалив постанову, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.
Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали та відомості, що є в цій справі, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно доводів поданої апеляційної скарги.
Крім того, враховуючи існування відомостей про те, що вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 має тотожні реквізити з тим посвідченням водія, яке мається у ОСОБА_1 , однак різниться фотокарткою особи, апеляційний суд вважає за необхідне  повідомити Територіальне управління Державного Бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві про необхідність перевірки обставин щодо дійсності посвідчення водія, яке перебуває на зберіганні Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (м. Харків, вул. Шевченка, 26, 61013), в процесуальний спосіб, передбачений КПК України. 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника Ганга Д.Г. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Ганга Д.Г. задовольнити.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 – скасувати, а провадження у цій справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Повідомити Територіальне управління Державного Бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві про необхідність перевірки обставин щодо дійсності посвідчення водія, яке перебуває на зберіганні Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (м. Харків, вул. Шевченка, 26, 61013), в процесуальний спосіб, передбачений КПК України. 
Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя         С.К. Шабельніков