ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 466/9232/25 пров. № А/857/48084/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,
за участю секретаря судового засідання Прокопюк К.В.,
представника позивача Підбірного М.Я.,
представника відповідача Шпакової Т.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Свірідова В.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 06 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просила скасувати постанову серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024, складеною головним спеціалістом – інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сеньковським В.Є., до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за фактом фото фіксації технічними засобами порушення вимог абз.2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів. В оскаржуваній постанові вказано наступне: «18.04.2024 року 16 год 45 хв водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: вул. Винниченка (легкові) м.Львів з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування». Зазначає, що не вчиняла вказаного правопорушення та не перебувала за кермом автомобіля Volkswagen Phaeton 2009 року, д.н. НОМЕР_1 у час та місці, які зазначено у постанові серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 року у момент фіксації порушення ПДР, оскільки в цей час перебувала на своєму робочому місці в стоматологічній клініці ФОП ОСОБА_2 за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 25. Також зауважує, що не є власником транспортного засобу, який зафіксовано в оскаржуваній постанові в автоматичному режимі, а значиться лише в якості «належного користувача» вказаного транспортного засобу, тобто особою яка отримала від власника право керування транспортним через застосунок «ДІЯ» шляхом використання послуги «Шеринг авто». Звертає увагу на те, що не отримувала особисто та не була ознайомлена із постановою серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 року, про існування цієї постанови та про її зміст їй стало відомо лише із листа Управління БВІ Департаменту ММВІ ЛМР № 3701-вих-136375 від 22.09.2025.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Поновлено позивачу строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 року. Скасовано постанову серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не доведено правомірності прийнятого рішення та належними і допустимими доказами не підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП. Судом першої інстанції встановлено, що транспортний засіб VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , яка фактично керувала автомобілем у момент фіксації правопорушення та самостійно сплатила штраф за повідомленням серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024, що підтверджується платіжними документами та не спростовано відповідачем. Сам факт наявності у позивача статусу належного користувача транспортного засобу через сервіс «Шеринг авто» у застосунку «Дія» не свідчить про здійснення нею керування транспортним засобом у момент вчинення правопорушення та не є безумовною підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до ст.14-2 КУпАП. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що оскаржувана постанова була винесена після добровільної сплати штрафу власником транспортного засобу, що свідчить про повторне притягнення до відповідальності за одне й те саме правопорушення. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим на підставі п.3 ч.3 ст.286 КАС України постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини справи, не врахувавши, що відповідно до ст. 14-2, 279-1 та 279-3 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки та паркування, зафіксовані в режимі фотозйомки, несе належний користувач транспортного засобу, відомості про якого внесені до ЄДРТЗ, а звільнення такої особи від відповідальності можливе виключно за умови дотримання процедури, визначеної ст. 279-3 КУпАП, зокрема особистого звернення фактичного водія із заявою про визнання правопорушення та наданням документа про сплату штрафу, чого у даному випадку здійснено не було. Вказує, що сама лише сплата штрафу іншою особою не є належним та достатнім доказом визнання нею вини чи підставою для автоматичного звільнення належного користувача від адміністративної відповідальності, а надані Департаментом матеріали фотофіксації та відомості ЄДРТЗ підтверджують факт вчинення правопорушення саме транспортним засобом, належним користувачем якого була ОСОБА_1 , у зв`язку з чим постанова винесена правомірно та відповідно до вимог ст. 251, 280, 283 КУпАП. 
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що суд першої інстанції обгрунтовано вказав про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення було вчинено іншою особою – ОСОБА_3 , а в діях особи, зазначеної у оскаржуваній постанові серії РАП№ 2447975332 від 22.05.2024 року ОСОБА_1 , відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_3 подано пояснення щодо апеляційної скарги, в яких вказано, що вона перебувала за кермом автомобіля VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 , отримала повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 про порушення та сплатила на його підставі штраф в сумі 150 грн, що підтверджується долученою до позову платіжною інструкцією.
В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликалась на доводи в ній викладені.
Представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024, до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а саме: «18.04.2024 року 16 год 45 хв водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: вул. Винниченка (легкові) м.Львів з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування», чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Кодекс України про адміністративні правопорушення містить спеціальні норми щодо притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксованих інспектором з паркування.
Частиною 1 статті 152-1 КУпАП передбачено порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.
Згідно зі ст.14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відео фіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю, щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.26 Правил паркування користувач зобов`язаний:
- поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;
- сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;
- розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки;
- після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.
Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Згідно із ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Проаналізувавши положення статті 279-1 КУпАП колегія суддів зауважує, що у випадку, якщо постанова про накладення адміністративного стягнення була виконана не тією особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектор з паркування зобов`язаний надіслати таку постанову особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. В іншому разі, порушуються права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема бути ознайомленим про притягнення до адміністративної відповідальності, оскаржити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, також вчинити дії передбачені ст. 279-3 КУпАП.
Із матеріалів справи слідує, що 18.04.2024 інспектором паркування зафіксовано транспортний засіб VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 з порушенням правил паркування та виписано повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 на ім`я ОСОБА_1 .
Із наданої ОСОБА_3 (власником транспортного засобу VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 ) платіжної інструкції № 671C-5140-KE24 H8CP від 18.04.2024 підтверджується факт платежу з рахунку ОСОБА_3 (код НОМЕР_2 ) на рахунок ГУК Львiв/Львівська тг/21081100 (код 38008294) НОМЕР_3 грошових коштів в сумі 150 грн. із призначенням платежу: «Адміністративний штраф серія ЛВ № 00610060» (а.с.83).
Матеріали справи містять свідоцтво НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Phaeton 2009 року, д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 є «належним користувачем» вказаного транспортного засобу, тобто особою яка отримала від власника право керування транспортним через застосунок «ДІЯ» шляхом використання послуги «Шеринг авто».
Постановою серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024, складеною головним спеціалістом – інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сеньковським В.Є., до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за фактом фото фіксації технічними засобами порушення вимог абз.2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів.
Фактичними обставинами справи, які підтверджуються належними доказами, засвідчується, що про існування оскаржуваної постанови серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 та про її зміст ОСОБА_1 стало відомо лише із листа Управління БВІ Департаменту ММВІ ЛМР № 3701-вих-136375 від 22.09.2025.
Відповідно до листа Управління БВІ Департаменту ММВІ ЛМР № 3701-вих-136375 від 22.09.2025 року зазначено, що оскаржувана постанова серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ № 00610060 від 18.04.2024 року не надсилалася відповідальній особі, оскільки була виконана добровільно, а саме: "Штраф за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00610060 був сплачений 18.04.2024, отже постанова про накладення адміністративного стягнення набрала законної сили під час її виконання і не надсилалася відповідальній особі. Водночас, за даними виписки по рахунку НОМЕР_3 з ГУДКСУ у Львівській області за 18.04.2024, штраф сплачено у сумі 150 грн." (а.с.42-43).
Таким чином, встановивши, що штраф за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності № 00610060 був сплачений ОСОБА_3 а до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_1 , відповідач був зобов`язаний надіслати ОСОБА_4 , як належному користувачу автомобіля, постанову про накладення адміністративного стягнення РАП № 2447975332 від 22.05.2024, однак цього не зробив.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови формально надано докази, які підтверджують факт порушення ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, однак не спростовано доводи позовної заяви про те, що позивач не здійснювалав керування спірним транспортним засобом в момент фіксації порушення, а також не заперечено та не спростовано те, що в момент фіксації порушення фактично автомобілем керувала третя особа – ОСОБА_3 , яка сплатила штраф за вказане вище порушення в сумі 150 грн, що підтверджується банківською квитанцією від 18.04.2024.
Посилання скаржника на те, що особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, з відповідною заявою не зверталась у встановлені строки до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, не можуть братись до уваги у цьому випадку, оскільки відповідачем не було дотримано вимог ст. 279-1 КУпАП.
Не надіславши оскаржуваної постанови позивачу, інспектор з паркування позбавив останню можливості вжити заходів передбачених ст. 279-3 КУпАП, коли особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, може звернутися особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надати документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП не доведена, відповідачем не дотримано встановлену процедуру, визначену ст. 279-1 КУпАП, тому постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії РАП № 2447975332 від 22.05.2024 слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення -закрити.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2025 року у справі № 466/9232/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 14 травня 2026 року