ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

04 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/375/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення від 07.10.2025 № 047350007512 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.04.2013 по 30.04.2013, з 07.10.2013 по 31.01.2014, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 28.02.2016 по 29.02.2016, з 31.08.2016 по 31.08.2016, з 29.09.2016 по 30.09.2016, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 05.11.2019 по 12.12.2019, з 23.02.2022 по 23.02.2022, з 28.09.2024 по 29.10.2024 за Списком робіт затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 №202;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.10.2024.
В обґрунтування позову зазначено, що 29.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням від 05.11.2024 № 047350007512 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 , через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 25 років в підземних умовах. 
В рішенні ПФУ зазначено, пільговий стаж особи по Списку 1 становить 24 роки 0 місяців 27 днів, роботи підземні, професії за пост. №202 (25 років) - 13 років 11 місяців 15 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: відповідно до наданих документів до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди роботи. Пільговий стаж роботи зарахований згідно пільгової довідки №449 від 27.09.2024 та індивідуальної відомості про застраховану особу. 
Не погодившись з таким розрахунком свого стажу позивач оскаржив Рішення від 05.11.2024 року № 047350007512 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в суді. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року по справі № 360/1548/24, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05 листопада 2024 року № 047350007512 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком, із прийняттям обґрунтованого та вмотивованого рішення. 
Відповідач виконав судове рішення у відповідності із його результативною частиною, розглянув заяву ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком, із прийняттям обґрунтованого та вмотивованого рішення. 
Після виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, знов прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.10.2025 № 047350007512 ОСОБА_1 , через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 25 років в підземних умовах.
З оскаржуваного рішення вбачається, що пільговий стаж позивача становить 24 роки 0 місяців 27 днів. 
Відповідачем зараховано до пільгового стажу виключно період роботи на підставі довідки №449 від 28.09.2020 та за даними реєстру застрахованих осіб.
Інші періоди роботи до пільгового стажу Відповідачем не зараховані з мотивів відсутності підтверджуючих довідок, оформлених відповідно до вимог пункту 20 Постанови КМУ №637.
Вважаючи рішення від 07.10.2025 № 047350007512 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправним, адвокат в інтересах позивача звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив від 06.03.2026 №0400-010906-8/40679, в обґрунтування якого зазначив, що 29.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. 
Заява Позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2025 року № 047350007512 відмовлено у призначенні пільгової пенсії відповідно до ч.3 статті 114.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року по справі №360/1548/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком, із прийняттям обґрунтованого та вмотивованого рішення. 
Пенсійну справу переглянуто та рішення суду виконано в повному обсязі в межах покладених зобов`язань. 
Страховий стаж становить: 43 роки 04 місяці 12 днів, з урахуванням додаткових років за список 1, пільговий стаж за Списком №1 становить: 24 роки 27 днів, - стаж на роботах підземних, провідних професій (25) становить 13 років 11 місяців 15 дні.
Пільговий стаж позивача враховано за довідкою № 449 від 27.09.2024 та за даними реєстру застрахованих осіб, оскільки інших пільгових довідок до заяви не надавалося. 
Крім того, періоди з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 28.09.2024 по 29.10.2024 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків. 
Таким чином, позивачу було відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 27 квітня 2026 року №342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 25.10.2019 № 1248-5000219243.
29 жовтня 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05 листопада 2024 року № 047350007512 про відмову в призначенні пенсії позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж особи складає 43 роки 04 місяці 12 днів. Пільговий стаж особи по Списку № 1 становить 24 роки 00 місяців 27 днів, роботи підземні, професії за пост. № 202 (25 років) - 13 років 11 місяців 15 днів. Відповідно до наданих документів до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди роботи. Пільговий стаж роботи зарахований згідно з пільговою довідкою від 27 вересня 2024 року № 449 та індивідуальними відомостями про застраховану особу. У зв`язку з викладеним позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу.
З даних КП «ДСС» вбачається, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №360/1548/24 задоволено частково позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), поданий в його інтересах адвокатом Верченко Ольгою Олександрівною, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05 листопада 2024 року № 047350007512 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком, із прийняттям обґрунтованого та вмотивованого рішення.
Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2025 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 р. у справі № 360/1548/24 - залишено без змін.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 047350007512 від 07.10.2025 пенсійну справу переглянуто та рішення суду виконано в повному обсязі в межах покладених зобов`язань. За результатами розгляду документів відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення (29.10.2024) та наданням неповного пакету документів. Також в рішення зазначено, що: 1) страховий стаж становить 43 роки 4 місяці 12 днів, з урахуванням додаткових років за список 1; 2) пільговий стаж складає 24 роки 0 місяців 27 днів; 3) пільговий стаж враховано за довідкою № 449 від 27.09.2024 та за даними реєстру застрахованих осіб, оскільки інших пільгових довідок до заяви не долучено. Відповідно до п.20 Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконування роботи, ні підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
В матеріалах справи наявні: ВИПИС з розпорядження по ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25.12.2015 № 6583; військовий квиток серії НОМЕР_3 ; диплом ПТУ №33 серії ДГ НОМЕР_4 разом із додатком; ДОВІДКА про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 422 від 09.09.2024; ДОВІРЕНІСТЬ №29-ПУ/ШУПр/2024 від 11.12.2023; трудова книжка серії НОМЕР_5 від 05.03.2000; список на отримання інформації з ЄІБДВПО для призначення, відновлення та продовження виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам; ДОВІДКА про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 449 від 27.09.2024; НАКАЗ ВИРОБНИЧИЙ СТРУКТУРНИЙ ПІДРОЗДІЛ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» від 05.02.2020 №933; ДОВІРЕНІСТЬ №40-ПУ/ШУПр/2024 від 17.07.2024; НАКАЗ ВИРОБНИЧИЙ СТРУКТУРНИЙ ПІДРОЗДІЛ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» від 30.12.2019 №8413; НАКАЗ ВИРОБНИЧИЙ СТРУКТУРНИЙ ПІДРОЗДІЛ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» від 12.12.2019 №7861.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).
9 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частинами першою, другою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Відповідно до положень статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.
Таким законом є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
На виконання зазначеної норми Закону, Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 588/647/17.
Як встановлено судом, з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 05.03.2000 наявні такі записи у межах спірних правовідносин:
-у період з 30 грудня 2011 року по 20 березня 2017 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта № 81 Київська» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», який в подальшому об`єднано з іншими відокремленими підрозділами у Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Ровеньківське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», заступником начальника дільниці з видобутку з повним робочим днем під землею, гірничим майстром з повним робочим днем під землею, заступником начальника дільниці з повним робочим днем під землею, начальником дільниці з видобутку вугілля № 5 з повним робочим днем під землею, заступником начальника дільниці з повним робочим днем під землею;
-у період з 05 листопада 2019 року по теперішній час працює у Виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Першотравенське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», після ліквідації якого створено Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», начальником зміни виробничої служби № 2 з повним робочим днем, майстром гірничим з повним робочим днем у шахті.
З протоколу розрахунку стажу, який є додатком до оскаржуваного рішення вбачається, що до підземного стажу з повним робочим днем під землею відповідач не врахував наступні періоди: з 01.04.2013 по 30.04.2013 - 1 місяць, з 07.10.2013 по 31.01.2014 - 3 місяці 25 днів, з 01.10.2014 по 30.04.2015 - 7 місяців, з 28.02.2016 по 29.02.2016 - 2 дні, з 31.08.2016 по 31.08.2016 - 1 день, з 29.09.2016 по 30.09.2016 - 2 дні, з 01.03.2017 по 20.03.2017 - 20 днів, з 05.11.2019 по 12.12.2019 - 1 місяць 7 днів, з 23.02.2022 по 23.02.2022 – 1 день, з 28.09.2024 по 29.10.2024 - 1 місяць 2 дні. Загальний неврахований стаж становить 1 рік 3 місяці, як зазначив відповідач в оскаржуваному рішенні ці періоди не підтверджені довідками.
Пільговий стаж відповідач розрахував у 24 роки 0 місяців 27 днів за довідкою № 449 від 27.09.2024 та за даними реєстру застрахованих осіб, оскільки інших пільгових довідок до заяви не долучено. 
Суд звертає увагу, що записи в трудовій книжці позивача не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.
Відповідно до Постанови КМУ №202 від 31.03.1994 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт належать до категорії робіт, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.
Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (додаток 3 до постанови правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року №7-6 «Про затвердження Порядку формування та подання органам Пенсійною фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за №1000/9599 та постанови правління Пенсійного фонду України від 05 листопада 2009 року № 26-1 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за № 1136/17152):
код ЗПЗ013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;
код ЗПЗ014А4 - Інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах, - за Списком робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України, за наявності стажу на підземних роботах.
Таким чином, посади та професії, які позивач обіймав у спірні періоди, передбачені списком №1 та підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком робіт, затвердженим Постановою КМУ №202 від 31.03.1994.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).
Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).
Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
При цьому записами трудової книжки позивача, довідкою № 449 від 27.09.2024, виписами з наказу та розпорядження щодо результатів атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації за умовами праці підтверджується, що робочі місця, на яких працював позивач у спірні періоди були атестовані.
Отже, аналізуючи у сукупності вказані норми матеріального права та зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивача з 01.04.2013 по 30.04.2013, з 07.10.2013 по 31.01.2014, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 28.02.2016 по 29.02.2016, з 31.08.2016 по 31.08.2016, з 29.09.2016 по 30.09.2016, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 05.11.2019 по 12.12.2019, з 28.09.2024 по 29.10.2024 повністю підтверджені належними та допустимими доказами та мають бути зараховані до пільгового стажу за Списком згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (підземних робіт).
Що стосується періоду з 23.02.2022 по 23.02.2022 – 1 день, то він зарахуванню не підлягає, оскільки згідно наданих уточнюючих довідок підприємства позивач в цей день перебував у відпустці без збереження.
Щодо твердження відповідача про те, що періоди з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 28.09.2024 по 29.10.2024 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.
Як вже зазначав суд раніше, згідно абз. 1 частини першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частини друга статті 24 Закону № 1058).
За приписами частини шостої статті 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина дванадцята статті 20 Закону №1058).
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Зокрема частиною першою статті 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Як передбачено частиною другою статті 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).
Згідно частини першої статті 16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.
За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Таким чином, суд наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.
За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування як до страхового, так і до пільгового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Підсумовуючи вище викладене, суд констатує, що при зарахуванні перелічених вище періодів до пільгового стажу позивача, він повністю буде відповідати умовам, передбаченим в частині третій статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що є підставою для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як наслідок рішення відповідача від 07.10.2025 № 047350007512 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо способу захисту порушених прав, то суд зазначає наступне.
Суд, розглядаючи спір по суті, перевіряє правомірність рішення суб`єкта владних повноважень лише, виходячи з мотивів та висновків викладених у спірному рішенні.
Також суд враховує, що згідно положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин першої, другої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи, що відповідачем відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію з певної дати є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до приписів частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає належним способом захисту прав позивача: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2025 № 047350007512 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із зарахуванням до пільгового стажу з повним робочим днем під землею за Списком робіт, затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 №202, періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.04.2013 по 30.04.2013, з 07.10.2013 по 31.01.2014, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 28.02.2016 по 29.02.2016, з 31.08.2016 по 31.08.2016, з 29.09.2016 по 30.09.2016, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 05.11.2019 по 12.12.2019, з 28.09.2024 по 29.10.2024 та до страхового стажу періоди роботи з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 28.09.2024 по 29.10.2024.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з виходом за межі заявлених вимог та обранням належного способу захисту порушених прав.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина восьма статті 139 КАС України).
При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн, що підтверджується квитанцією №42FL-UZFQ-937E від 25.02.2026.
Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул.Набережна Перемоги, будинок 26) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2025 № 047350007512 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із зарахуванням до пільгового стажу з повним робочим днем під землею за Списком робіт, затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 №202, періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.04.2013 по 30.04.2013, з 07.10.2013 по 31.01.2014, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 28.02.2016 по 29.02.2016, з 31.08.2016 по 31.08.2016, з 29.09.2016 по 30.09.2016, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 05.11.2019 по 12.12.2019, з 28.09.2024 по 29.10.2024 та до страхового стажу періоди роботи з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 01.03.2017 по 20.03.2017, з 28.09.2024 по 29.10.2024.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривнi 96 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя 	Н.М. Басова