КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 
Справа №552/4518/26 
Провадження № 3/552/702/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2026 
17 червня 2026 року суддя Київського районного суду м. Полтави Любчик В.М., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали, додані до нього, щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 5312 від 14.11.2025,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 994838 від 24.05.2026, громадянин ОСОБА_1 , 25.04.2026, близько 18 год 00 хв, перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 88, вчинив дрібне хуліганство, а саме образливо лаявся в бік громадян, а також висловлювався нецензурною лайкою, чим порушував громадський порядок та спокій громадян. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. В протоколі ОСОБА_1 зазначив пояснення, що категорично не згоден з протоколом.
Частина 2 статті 268 КУпАП передбачає обов`язкову участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП. У даному випадку суд забезпечив ОСОБА_1 належну можливість бути присутнім при розгляді справи, однак останній добровільно відмовився від реалізації цього права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/02) також вказано, що сторони зобов`язані періодично вживати заходів для отримання інформації про стан відомого їм судового провадження.
Беручи до уваги принцип пріоритетності публічного інтересу, визнаний у практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 268 КУпАП, суд вважає за доцільне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Це сприятиме досягненню завдань адміністративного провадження, визначених статтями 1 та 245 КУпАП, а також забезпечить своєчасний розгляд справи у межах строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч. 1 ст. ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.
Частиною першою ст. 173 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 994838 від 24.05.2026 (а.с. 1), рапорт старшого інспектора ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції Карасенко С.М. від 24.05.2026 (а.с. 2), рапорт старшого інспектора ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції Карасенко С.М. від 25.05.2026 (а.с. 3) та письмові пояснення ОСОБА_1 від 25.04.2026 (а.с. 4). 
Пояснення відібрані від ОСОБА_1 містять відомості, що під час відпочинку з друзями за адресою, вказаною у протоколі, до них приєднався малознайомий хлопець, який почав їм заважати, тоді як він намагався його заспокоїти.
В протоколі ОСОБА_1 зазначив про не згоду з обставинами викладеними в ньому.
В матеріалах справи відсутні пояснення свідків, будь які інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.
З наявних в справі доказів неможливо зробити однозначний висновок про те, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за обставин, вказаних в протоколі, дійсно мало місце. 
На думку суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Разом з тим, як встановлено з матеріалів провадження, ОСОБА_1 є неповнолітньою особою та на час вчинення правопорушення йому було 17 років.
Згідно з вимогами п. 7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх ("Пекінські правила"), право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь - якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язково залучення законного представника.
При цьому, правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника в незалежності від наявності про це клопотання неповнолітнього.
Разом з тим, як встановлено з протоколу відносно ОСОБА_1 , він був складений без врахування вказаних особливостей провадження у справах щодо неповнолітніх. Жодних відомостей про присутність законного представника під час процесуального оформлення інкримінованого неповнолітньому правопорушення матеріали справи не містять.
Згідно протоколу, поліцейські взагалі не ознайомлювали неповнолітнього ОСОБА_1 зі спеціальним правом, визначеним у ст. 270 КУпАП.
Наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітнього та свідчать про недопустимість всіх доказів у справі ОСОБА_1 , виходячи з правил "отруйного дерева" у доказуванні.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 173, 247, 276-280, 283, 284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173 КУпАП – закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня її отримання.
Суддя В.М. Любчик