ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 369/17168/23
провадження № 61-12339св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -	Луспеника Д. Д.,		
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,	Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,	

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі», 
третя особа - Садівниче товариство «Калина»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, на постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі») приєднати електроустановки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3222485202:02:003:5034, та здійснити їх підключення до електричних мереж системи розподілу, надавши послугу зі стандартного приєднання.

Позов мотивовано тим, що між позивачкою та відповідачем укладено договір про приєднання до електричних мереж системи розподілу, від виконання умов якого останній ухиляється.

Позивачка неодноразово зверталися до відповідача за роз`ясненнями. Однак він, пояснюючи затримку у виконанні договору, посилався на невчасне одержання погодження проектної документації з боку органів місцевого самоврядування, форс-мажор у зв`язку з воєнною агресією російської федерації та відсутністю погодження проектної документації з боку Садового товариства «Калина», необхідність одержання якого відповідач пояснював тим, що земельна ділянка знаходиться на території цього товариства, через яку проходитиме частина запланованих ліній електропередач.

ОСОБА_1 вважала, що відповідач затягує виконання договору, оскільки раніше вказував, що одержав погодження від органу місцевого самоврядування, а потім зазначене заперечив, зупинив виконання робіт за договором у зв`язку з воєнною агресією російської федерації, однак поновив їх лише через рік, при цьому не пояснивши тривалість затримки, тобто договір залишається невиконаний, незважаючи на те, що він був укладений більш ніж 3 роки тому, що значно більше відведених законодавством 45 днів на виконання послуги зі стандартного підключення до електричних мереж системи розподілу. При цьому причини затримки, на які посилався відповідач, не є обґрунтованими та спростовуються наданими позивачкою доказами.

Наразі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» вказує на необхідність погодження робіт із Садівничим товариством «Калина» (далі - СТ «Калина»), обґрунтовуючи це тим, що частина запланованих ліній електропередач проходитиме через територію товариства, однак жодних доказів останнього відповідач не надав.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог 

У грудні 2023 року ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулося до суду із зустрічним позовом, у якому просило розірвати договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 16 липня 2020 року № К-12-20-0600, укладеного між ПрАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1 . Вирішити питання судових витрат.

Зустрічний позов мотивовано тим, що для укладення договору на електронну пошту ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» від ОСОБА_1 надійшли такі документи: заява про приєднання електроустановки певної потужності від 02 липня 2020 року (вх. № Р0207202866) з додатками: копія паспорта; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 червня 2020 року; викопіювання з топографо-геодезичного плану у масштабі 1:2000; ситуаційний план у масштабі 1:5000.

У заяві про приєднання електроустановки певної потужності від 02 липня 2020 року зазначено: назва об`єкта, місце розташування об`єкта, функціональне призначення, величина максимального розрахункового (прогнозованого) навантаження з урахуванням існуючої дозволеної (приєднаної) потужності 10 кВт. Таким чином, згідно з документами, отриманими від ОСОБА_1 , об`єкт знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а джерело живлення - КТП-316.

Згідно з пунктом 2.1 укладеного договору виконавець послуг забезпечує приєднання електроустановок об`єкта замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта замовника від точки забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проєктної документації та здійснює підключення електроустановок об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу на умовах цього договору.

Вказано, що тривалий час вчинялись дії щодо виконання умов договору та отримання відповідних погоджень і лише 17 липня 2023 року від СТ «Калина» отримали відмову у розміщенні відповідних об`єктів електроенергетики. Керівництво СТ «Калина» неодноразово не допускало представників ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до виконання робіт з установлення електричних мереж з метою надання послуги з приєднання ОСОБА_1 . Інших варіантів щодо прокладення електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення до земельної ділянки ОСОБА_1 немає, що унеможливлює виконання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» своїх зобов`язань за договором.

Також зазначено, що 27 липня 2000 року між ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та СТ «Калина» укладений договір на користування електричною енергією № 27-11. Тому згідно з договором садове товариство є власником електричних мереж і споживачем електричної енергії, а також закуповує електричну енергію у постачальника з метою її подальшого використання членами товариства, які є споживачами цього виду послуг.

ПрАТ «ДТЕК Київській регіональні електромережі» в межах дотримання вимог законодавства України не має жодного впливу на дії та волевиявлення СТ «Калина».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задоволено.

Зустрічний позов ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_1 залишено без задоволення. 

Зобов`язано ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» приєднати електроустановки житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3222485202:02:003:5034, та здійснити їх підключення до електричних мереж системи розподілу, надавши послугу зі стандартного приєднання.

Судом першої інстанції враховано, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 повністю виконала умови укладеного договору № К-12-20-0600, натомість ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не виконало своїх зобов`язань за договором, за відсутності істотних обставин, як не дозволяють виконання укладеного договору відповідачем.

З урахуванням викладеного, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача приєднати електроустановки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3222485202:02:003:5034, та здійснити їх підключення до електричних мереж системи розподілу, надавши послугу зі стандартного приєднання, тобто виконати обов`язок в натурі за договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 16 липня 2020 року № К-12-20-0600, може відновити порушене право позивачки, а тому така вимога є ефективним способом захисту порушеного права, передбаченого статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задоволено. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , зустрічний позов ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задоволено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про недоведеність факту неможливості виконання ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» укладеного між сторонами договору та недоведеність істотних обставин, які виявлено після його укладення, що надають правові підстави його розірвання.

Належний ОСОБА_1 будинок, який підлягав підключенню до електромереж, знаходиться на території СТ «Калина», яке не надало доступу працівникам відповідача до об`єкта для виконання умов договору, що підтверджується матеріалами справи. Електромережі до будинку ОСОБА_1 можливо прокласти лише по вул. Євсєєва, за стан якої відповідає СТ «Калина».

ОСОБА_1 не довела наявність у відповідача можливості здійснення приєднання визначеного умовами договору індивідуального садового будинку до електромереж іншим шляхом, ніж передбачено умовами договору. 

Окрім цього, за умовами договору сторонами погоджено технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж індивідуального садового будинку, проте судом у рішенні визнано доведеним наявність підстав до приєднання до електричних мереж іншого будинку - житлового.

Отже, приєднання будинку ОСОБА_1 та виконання обумовлених сторонами договором робіт можливе лише за згоди СТ «Калина», проти яких останнє категорично заперечує, що у свою чергу унеможливлює виконання акціонерним товариством укладеного між сторонами договору. 

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 
У жовтні 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Підставою касаційного оскарження судового рішення представник заявниці зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 912/3323/20, від 27 січня 2021 року у справі № 910/17876/19, від 20 грудня 2022 року у справі № 914/1688/21 та інших (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Вважає, що судом апеляційної інстанції не враховано ту обставину, що земельна ділянка ОСОБА_1 не знаходиться на території СТ «Калина», з моменту укладення договору з ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» належить їй на праві приватної власності і в користуванні на той момент СТ «Калина» не перебувала, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (знаходиться в матеріалах справи).

Крім того, судом апеляційної інстанції також не враховано, що в с. Забуччя є лише одне Садове товариство «Калина» (код ЄДРПОУ 26078092; бульвар Давидова, с. Забуччя, Києво-Святошинський район, Київська область, 08110), свідоцтво про державну реєстрацію якого - недійсне, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Окрім того, у реєстрі також відсутні відомості про назви органів управління юридичної особи, керівника юридичної особи, інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо. Тобто, СТ «Калина» фактично припинило своє існування як юридична особа, а отже, не може погоджувати чи не погоджувати розміщення об`єктів електроенергетики або іншим чином блокувати підключення ОСОБА_1 до електромереж, у якої з 2020 року відсутня електроенергія.

Звертає увагу на те, що відповідач не прагнув досягти згоди з позивачкою щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які, на його думку, істотно змінилися, або щодо його розірвання відразу звернувся до суду.

Позивачці не надходили жодні претензії чи повідомлення, у яких ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» піднімало згадане питання. Виходячи з викладеного, позивачка вважала, що відповідач за первісним позовом не дотримався встановленого порядку дій щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які, на його думку, істотно змінилися. Тобто, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не здійснював заходів щодо отримання згоди на приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання. Також ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не надало доказів відсутності згоди сторін на приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання.

Тому вважає подання позову про розірвання договору на підставі рішення суду є передчасним, на що не звернув уваги апеляційний суд.

Крім того, зміна договору за рішенням суду у зв`язку із істотною зміною обставин допускається лише у виняткових випадках за наявності чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили укладаючи договір, і на сторону покладений обов`язок довести належними та допустимими доказами у справі наявність всіх цих чотирьох умов.

У листопаді 2025 року ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить залишити постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 369/17168/23 без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 03 жовтня 2025 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, на постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року передано на розгляд судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, залишено без руху для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року (після усунення недоліків) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, на постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано із Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали справи № 369/17168/23; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.

У листопаді 2025 року матеріали справи № 369/17168/23 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2026 року справу № 369/17168/23 призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами. 

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню. 

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що 16 липня 2020 року між ПрАТ «Київобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК «Київські регіональні електромережі», та ОСОБА_1 укладено договір № К-12-20-0600 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу щодо приєднання індивідуального садового будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222485202:02:003:5034 (т. 1, а. с. 14-17, 129-132).

16липня 2020 року між сторонами погоджено технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок № К-12-20-0600, зокрема: тип приєднання до електричних мереж, визначено величину максимального розрахункового (прогнозованого) навантаження з урахуванням існуючої дозволеної (приєднаної) потужності 10 кВт (трифазна схема приєднання) (т. 1, а. с. 133).

Відповідно до пункту 4 технічних умов № К-12-20-0600 джерелом електропостачання є: ПС 35/10 кВ Дмитрівка, ЛЕП-10 кВ Л-РП-312, розподільчі мережі ТП 10/0,4кВ.

Точка забезпечення потужності визначена на розподільчих мережах ТП-10/0,4 кВ № 301 (пункт 5 технічних умов).

На виконання взятих на себе за договором зобов`язань ОСОБА_1 сплатила вартість послуг з приєднання та підключення, визначену у пункті 4.1 договору у сумі 20 976,00 грн (а. с. 19).

Крім того, ОСОБА_1 оплатила на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» 3 307,15 грн за послугу з монтажу лічильника (т. 1, а. с. 18), а також 5 735,90 грн за послугу з електроопал. постачання згідно з рахунком № НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 20).

Сторони погодили робочий проект, що був розроблений ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та отримав технічне рішення № К-14-18-1594.

На дату укладення договору житловий будинок, що належить ОСОБА_1 як об`єкт, який за договором № К-12-20-0600 приєднувався до електричних мереж був введений в експлуатацію, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Право сторін (на вимогу заінтересованої сторони) на внесення змін до договору у судовому порядку у випадку істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, передбачено частиною другою статті 652 ЦК України.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Послуга з приєднання електроустановок замовника до системи передачі та системи розподілу є платною послугою та надається оператором системи передачі або оператором системи розподілу відповідно до договору про приєднання.

Згідно з частиною п`ятою статті 21 Закону оператор системи розподілу надає послугу із стандартного приєднання відповідно до умов договору про приєднання, а саме готує технічне завдання на проектування, забезпечує розроблення та узгодження з іншими заінтересованими сторонами проектної документації на будівництво, реконструкцію та/або технічне переоснащення електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення електроустановок замовника (до точки приєднання електроустановок замовника), здійснює заходи щодо відведення земельних ділянок для розміщення об`єктів електроенергетики, забезпечує виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт, а також здійснює первинне підключення об`єкта замовника у строки, визначені кодексом системи розподілу.

Крім того, згідно з частиною сьомою статті 21 Закону «Про ринок електричної енергії» встановлено, що з метою узгодження із заінтересованими особами, зокрема з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, проектної документації на будівництво та/або технічне переоснащення електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення електроустановок замовника (до точки приєднання електроустановок замовника), проектної документації на будівництво електричних мереж лінійної частини приєднання (далі - проектної документації), отримання від заінтересованих осіб, зокрема від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій інформації, документів і відомостей, вихідних даних, у тому числі про наявні та раніше запроектовані інженерні та транспортні мережі, умов та обмежень, необхідних дозволів для розроблення та подальшого узгодження проектної документації, виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт, обміну відповідною інформацією, документами та відомостями запроваджується механізм «єдиного вікна».

Механізм «єдиного вікна» надає можливість взаємодії розробників проектної документації, її замовників, операторів систем розподілу, виконавців будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт із заінтересованими особами, зокрема з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, шляхом подання в електронному вигляді через Єдиний державний інформаційний веб-портал «Єдине вікно замовників та розробників проектної документації» проектної документації, документів та відомостей, інформаційних повідомлень, звернень, заяв, запитів та отримання необхідної інформації, документів, відомостей, узгоджень, дозволів, передбачених законодавством.

Порядок функціонування Єдиного державного інформаційного веб порталу «Єдине вікно замовників та розробників проектної документації» затверджується Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 21 Закону строк надання оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу послуги з приєднання електроустановок замовника до електричних мереж не має перевищувати нормативні строки проектування та будівництва без урахування строку, необхідного для розроблення та узгодження замовником проектної документації (у випадках, передбачених частинами шостою та сьомою цієї статті) та для здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення об`єктів електроенергетики.

Відповідно до Кодексу системи розподілу, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 310 (далі - Кодекс систем розподілу), підключення - виконання комплексу організаційно-технічних заходів з первинної подачі напруги в точці приєднання на контактні з`єднання електричних мереж замовника та ОСР згідно з проєктною схемою.

Договір про приєднання до електричних мереж (договір про приєднання) - домовленість сторін, яка визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж ОСР, ОМСР або іншого власника електричних мереж (основного споживача);

Технічні умови на приєднання - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта замовника, заявленого до приєднання до електричних мереж, які повинні відповідати його розрахунковим технічним і технологічним параметрам та меті приєднання (виробництво, розподіл, споживання електричної енергії) та є невід`ємним додатком до договору про приєднання;

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» приєднання електроустановки (далі - приєднання) - надання замовнику оператором системи передачі або оператором системи розподілу послуги із створення технічної можливості для передачі (прийняття) у місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж системи передачі або системи розподілу (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності.

Відповідно до пункту 4.1.2 Кодексу систем розподілу оператор системи розподілу не має права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи розподілу за умови дотримання замовником вимог цього розділу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

У цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що між сторонами по справі укладено договір про приєднання до електричних мереж, на виконання умов якого вона виконала взяті на себе зобов`язання та здійснила оплату за приєднання до електричних мереж, однак відповідач у встановлений у договорі термін не виконав належним чином своїх зобов`язань та не приєднав його електроустановки до електричних мереж, тобто приєднання електроустановки до електромереж у строк, визначений у договорі, не відбулося.

У зустрічному позові ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» підставою для розірвання спірного договору визначив положення статті 652 Цивільного кодексу України, а саме: істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що нею виконано умови Кодексу систем розподілу й подано заяву про стандартне приєднання з повним пакетом документів, що виключало правові підстави до відмови акціонерним товариством в приєднанні електроустановок позивачки до системи розподілу. 

Водночас, відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», суд першої інстанції керувався тим, що зобов`язальні відносини, які утворилися між сторонами, є наслідком порушення договору саме відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), таким чином, умова, передбачена пунктом 2 частини другої статті 652 ЦК України, відсутня.

Апеляційний суд не погодився з висновком районного суду, зазначивши, що під час укладення договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 16 липня 2020 року № К-12-20-0600 саме позивачка не зазначила, що земельна ділянка та будинок, що підлягав приєднанню до електроустановок, знаходиться на території СТ «Калина».

Таким чином, лише під час фактичного виконання умов укладеного між сторонами договору виявлено істотні перешкоди щодо виконання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не дотримано умови Кодексу системи передачі та Кодексу систем розподілу, оскільки у заяві не зазначено інформації про те, що належний їй будинок вже приєднано до елекромереж СТ «Калина». Лише під час фактичного виконання умов укладеного між сторонами договору виявлено істотні перешкоди щодо такого виконання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі».

Колегія суддів Верховного Суду вважає такий висновок суду апеляційної інстанції помилковим. 

Із матеріалів справи відомо, що під час виконання умов договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу № К-12-20-0600 у ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» виникли перешкоди в частині виконання умов договору та погодження план-траси згідно з проектною документацією «Реконструкція Л-2, ТП-301 для приєднання до електричних мереж електроустановок індивідуального садового будинку ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 » з СТ «Калина» та відповідного наступного проведення будівельно-монтажних робіт, у зв`язку з тим, що керівництво СТ «Калина» не допустило працівників до робіт.

На підтвердження вказаного складено акти недопуску від 25 жовтня 2022 року та від 09 серпня 2023 року (т. 1, а. с. 54, 55), надані пояснення працівникам поліції (т. 1, а. с. 56-57), а також працівниками поліції складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується (т. 1, а. с. 58-59).

Також в матеріалах справи наявний договір на користування електричною енергією від 27 липня 2000 року № 27-11, укладений між ВАТ «Київобленерго» та СТ «Калина» (т. 1, 166-167).

Згідно з пунктом 4 акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, додатку № 8 до договору № 27-11 від 27 липня 2000 року, споживач (СТ «Калина») несе відповідальність за технічний стан ПЛ-1 ОкВ Л-ЛР № 3 - КТП № 316, КТП № 316 (100кВа) і внутрішні електромережі 0,4 кВ СТ «Калина» (т. 1, а. с. 163).

Відповідно до змісту частини другої статті 652 ЦК України, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.

Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 910/15484/17 та у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 910/13557/21, від 15 січня 2026 року у cправі № 910/12677/24.

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про розірвання договору, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що наявність договору на користування електричною енергією, укладеного між ВАТ «Київобленерго» та СТ «Калина» 27 липня 2000 року, свідчить про те, що ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», як виконавцю за договором та правонаступнику ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», було відомо про цю істотну обставину.

За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши наведені позивачем в обґрунтування підстав для розірвання договору обставини, які змінилися після укладення договору, на предмет їх істотності, а також надавши оцінку наявності у спірних правовідносинах умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що саме ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не виконано умови договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу, тому відсутні підстави для розірвання такого договору, передбачені пунктом 2 частини другої статті 652 ЦК України.

Водночас Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» приєднати електроустановки житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1 ,кадастровий номер земельної ділянки 3222485202:02:003:5034, та здійснити їх підключення до електричних мереж системи розподілу, надавши послугу зі стандартного приєднання, тобто виконати обов`язок в натурі за договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 16 липня 2020 року № К-12-20-0600 може відновити порушене право позивачки, а тому така вимога є ефективним способом захисту порушеного права передбаченого статтею 16 ЦК України. 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З огляду на викладене, пунктом 5 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі, який застосовується в зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його. Такий спосіб захисту стосується, зокрема невиконання обов`язку надати послугу за відповідним договором.

Суд вправі задовольнити позов про спонукання виконати умови договору лише в разі, якщо встановить, що у особи такий обов`язок наявний, але вона ухилилася від його виконання. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо виконання договору (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 910/2842/20 та від 01 вересня 2022 року у справі № 904/6015/20).

Пунктом 3.1.1 Договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 16 липня 2020 року № К-12-20-0600 на виконавця договору покладено обов`язки, зокрема, забезпечення в установленому порядку приєднання (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта (електроустановок) замовника до електричних мереж системи розподілу у строки, встановлені цим договором, після виконання замовником зобов`язань, визначених підпунктом 3.2.3 пункту 3.2 цього договору (оплати вартості наданих виконавцем послуг).

Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи повне виконання ОСОБА_1 умов укладеного договору № К-12-20-0600 та невиконання його умов ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», а також ненастання істотних обставин, які не дозволяють ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» виконати укладений договір, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови у зустрічному позові.

Суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував, належно зібрані у справі докази не дослідив, а тому дійшов помилкового висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив, а зустрічний позов ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задовольнив, що є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення місцевого суду. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке відповідало вимогам закону, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції у вказаній частині та залишення в силі рішення суду першої інстанції. 

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 4 844 грн 80 коп.

Ураховуючи висновки Верховного Суду, скасування постанови апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції, відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України, з ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню фактично сплачені судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4 844 грн 80 коп.

Керуючись статтями 137, 141, 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ: 

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року скасувати, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року залишити в силі. 

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	Д. Д. Луспеник   	
Судді:	І. Ю. Гулейков   	
	Г. В. Коломієць   	
	Р. А. Лідовець   	
	Ю. В. Черняк