Справа № 134/1524/25 
Провадження № 33/801/485/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,
за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1  – адвоката Погрібної Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1  – адвоката Погрібної Тетяни Сергіївнипро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП – НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, -
встановив :

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 18.09.2025 року о 21 год. 55 хв. в с. Городківка по вул. Олексія Порошенка гр. водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ – 2107 д/н НОМЕР_2 з не пристебнутим ременем безпеки, під час зупинки було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився через алкотестер Драгер тест № 1439, за згодою водія, чим порушив п. 2.9 а ПДР. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене, ч.1 ст.130 КУпАП. 
23 квітня 2026 року захисник особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1  – адвокат Погрібна Т.С. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати указану постанову, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник указує, що постанову ОСОБА_1 не отримував, про її існування йому стало відомо, після ознайомлення з оскаржуваною постановою в реєстрі судових рішень. 
Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з дня винесення постанови.
З матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судом першої інстанції винесена та проголошена в повному обсязі 09 жовтня 2025 року.
Під час розгляду справи ОСОБА_1 був присутній, надав свої пояснення, вину визнав, зазначив, що обставини викладені в протоколі відповідають дійсності, щиро розкаявся.
Також в матеріалах справи наявна квитанція від 14 жовтня 2026 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив штраф в розмірі 17000 гривень.
Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зі справи слідує, що ОСОБА_1 був обізнаний про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення , був присутній в суді першої інстанції під час його розгляду, вину визнав, сплатив штраф. 
Наведені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає неповажними, оскільки оскарження постанови суду в розумні строки залежала від волевиявлення заявника. 
Окрім цього, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості користуватися послугами захисника з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що йому було роз`яснено, про що свідчать відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення про ознайомлення з правами, передбаченими статтею 268 КУпАП і під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій зазначив, що від послуг адвоката відмовляється, свої інтереси в судовому засіданні буде захищати сам, це не пов`язано із його матеріальним становищем.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Суд апеляційної інстанції вважає, що в клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду не наведено достатніх причин, які б свідчили про існування перешкод для подання апеляційної скарги ОСОБА_1 в розумний проміжок часу, а також те, що ОСОБА_1 вчиняв усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для того щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження. 
Необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Устименко проти України»).
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що в клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду не наведено поважних причин його пропуску, а тому в поновленні строку на оскарження постанови суду слід відмовити.
Одночасно суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права повторно звернутися з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, навівши поважні причини пропуску строку на оскарження постанови суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1  – адвоката Погрібної Тетяни Сергіївнипро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року - відмовити.
Апеляційну скаргу з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя І.В. Міхасішин