РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 	справа № 580/5024/23 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Гайдаш В.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач),якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 добових витрат за відрядження за 35 діб за період з 28 березня 2023 по 01 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина у м. Графенвер, у відповідності до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 добових витрат за відрядження за 2 доби в межах України за період з 01 травня 2023 по 02 травня 2023 року під час відрядження, до Федеративної Республіки Німеччина;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 відшкодування за проїзд із залізничного вокзалу - м. Львів до залізничної станції Ім. Т.Шевченка в сумі – 704,67 грн та витрат на зберігання особистих речей у стаціонарній камері схову № 1 АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” на залізничному вокзалі у м. Львів 01.05.2023, вартість – 500 грн;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добові витрати за відрядження за 35 діб за період з 28 березня 2023 по 01 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина у м. Графенвер у відповідності до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добові витрати за відрядження за 2 доби в межах України за період з 01 травня 2023 по 02 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 відшкодування за проїзд із залізничного вокзалу - м. Львів до залізничної станції Ім. Т.Шевченка в сумі – 704,67 грн та витрат на зберігання особистих речей у стаціонарній камері схову № 1 АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” на залізничному вокзалі у м. Львів 01.05.2023, вартістю – 500 грн.
Позов мотивовано тим, що відповідач у порушення вимог законодавства України протиправно не здійснив виплату позивачу добових витрат за відрядження за 35 діб за період з 28 березня 2023 по 01 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина у м. Графенвер, а також добові витрати за відрядження за 2 доби в межах України за період з 01 травня 2023 по 02 травня 2023 року під час відрядження, до Федеративної Республіки Німеччина. Крім того, позивачем вказано, що відповідач не здійснив нарахування та невиплату позивачу відшкодування за проїзд із залізничного вокзалу - м. Львів до залізничної станції Ім. Т.Шевченка в сумі 704,67 грн та витрат на зберігання особистих речей у стаціонарній камері схову № 1 АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” на залізничному вокзалі у м. Львів 01.05.2023, у сумі 500 грн.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у матеріалах справи доказами.
Ухвалою суду від 28.06.2023 зупинено провадження у справі за клопотанням позивача, у зв`язку тим, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України.
Ухвалою суду від 14.05.2026 поновлено провадження у даній справі.
Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив, в якому вказав, що згідно п.2.1. наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2023 № 65 позивач вибув у відрядження, пункту 2.1.1.3 позивача знято з котлового забезпечення за каталогом (триразове харчування) зі сніданку 15 березня 2023 року при військовій частині НОМЕР_1 та видано продовольчий атестат, тому відповідач вважає, що відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу добових витрат за відрядження за 2 доби в межах України, за період з 01 травня 2023 року по 02 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина. Також відповідачем вказано, що відповідно до фінансового звіту, поданого позивачем, встановлено, що на проїзд ним витрачено кошти в сумі 704,67 грн, які в повному обсязі сплачено йому 21.06.2023 згідно відомості розподілу виплат, однак витрати на зберігання особистих речей у стаціонарній камері схову на залізничному вокзалі у м. Львів не відносяться до такого виду витрат для військовослужбовців, так як відшкодуванню підлягають лише проїзд, житло, добові та деякі супутні послуги. Жодної доповіді або рапорту після відрядження щодо зазначення, що витрати на камеру зберігання були критично необхідні для служби, чому саме виникла службова потреба скористатися камерою схову, не надходило. Крім того, відповідачем зазначено, що не підлягає до задоволення позов в частині вимог щодо нарахування позивачу добових витрат за відрядження за 35 діб, за період з 28 березня 2023 по 01 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина у м. Графенвер, так як позивач відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2023 № 65 вважався таким, що вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , в АДРЕСА_1 . Відповідно, частиною 11 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98 визначено, що у разі коли сторона, яка приймає, забезпечує працівника, відрядженого за кордон, додатковими коштами в іноземній валюті у вигляді компенсації поточних витрат (крім витрат на проїзд до держави відрядження і назад та на найм житлового приміщення) або добових витрат, сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазначеним особам зменшує на суму додатково наданих коштів. Якщо сума, надана стороною, яка приймає, перевищує затверджену суму добових витрат або дорівнює такій сумі, сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазначеним особам не проводить.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2023 № 65 вважався таким, що вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , в АДРЕСА_1 .
Згідно п.2.1. наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2023 № 65 позивач вибув у відрядження, пункту 2.1.1.3 позивача знято з котлового забезпечення за каталогом (триразове харчування) зі сніданку 15 березня 2023 року при військовій частині НОМЕР_1 та видано продовольчий атестат.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати добових витрат за відрядження, витрат на зберігання особистих речей у стаціонарній камері схову на залізничному вокзалі протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист і членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист і членів їх сімей» законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Статтею 2 зазначеного Закону визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до пункту 6 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02..02.2011 № 98 затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів.
Згідно пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби - Міністерством інфраструктури, працівників дипломатичної служби України, направленим у довготермінове відрядження, - Міністерством закордонних справ.
Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових; відшкодування витрат на найм житлового приміщення за час перебування у такому відрядженні; відшкодування вартості проїзду до місця відрядження та назад.
Виплата добових та відшкодування витрат на найм житлового приміщення здійснюються за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них) (пункт 20 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105).
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до фінансового звіту позивача, на проїзд ним витрачено кошти в сумі 704,67 грн, які у повному обсязі сплачено ОСОБА_1 21.06.2023 згідно відомості розподілу виплат.
Разом з цим, суд зазначає, що вищезазначеними положеннями не передбачено прямого відшкодування витрат за користування камерою схову як окремого виду витрат для військовослужбовців, та позивачем до матеріалів справи не подано жодної доповіді або рапорту після відрядження щодо зазначення, що витрати на камеру зберігання були критично необхідні для служби, чому саме виникла службова потреба скористатися камерою схову, отже позов у цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення.
Стосовно позовних вимог про виплату позивачу добових витрат за відрядження за 2 доби в межах України, за період з 01 травня 2023 по 02 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1.10 наказу Міністерства оборони від 09.12.2002 № 402 «Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час» (зі змінами), військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування на продовольче забезпечення є атестат на продовольство, а також припис або посвідчення про відрядження, або відпускний квиток військовослужбовця. Атестат на продовольство є документом, який засвідчує, до якого числа і за якими нормами військовослужбовець або військова команда (підрозділ) забезпечені харчуванням (грошовою компенсацією замість норми харчування, повсякденним набором сухих продуктів). Атестат дає право військовослужбовцю, військовій команді (підрозділу) на отримання харчування або грошової компенсації замість норми харчування, або повсякденного набору сухих продуктів як на новому місці служби військовослужбовця, так і під час перебування у службовому відрядженні, у відпустці і на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я Збройних Сил України.
Абзац 1 пункту 10 Інструкції № 105 зазначає, що окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням).
За змістом абзацу 11 пункту 24 Інструкції № 105 виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони (у передбачених законодавством випадках) забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, а також за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати (морське грошове забезпечення).
Відповідно до п. 1.1. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 09.12.2002 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2002 р. за № 992/7280 (зі змінами) військовослужбовці, які прибули у військову частину в відрядження, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.
За змістом пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98 “Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів” визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби – Міністерством інфраструктури, працівників дипломатичної служби України, направленим у довготермінове відрядження, - Міністерством закордонних справ.
Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових; відшкодування витрат на найм житлового приміщення за час перебування у такому відрядженні; відшкодування вартості проїзду до місця відрядження та назад.
Виплата добових та відшкодування витрат на найм житлового приміщення здійснюються за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них) (п. 20 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105).
Пунктом 24 Інструкції про відрядження військовослужбовців, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 (зі змінами) визначено, виплата добових військовослужбовцям, у тому числі за час перебування в дорозі, не здійснюється за дні під час відряджень, коли вони забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави.
З метою недопущення фінансових порушень під час направлення військовослужбовців у відрядження під час дії воєнного стану, на підставі вимог заступника Міністра оборони України № 9696/з від 20.05.2022, військовослужбовці, під час направлення у відрядження під час дії воєнного стану забезпечуються: - видачею продовольчих атестатів (або добовим польовим набором продуктів (повсякденним набором сухих продуктів); - зарахуванням на продовольче забезпечення із забезпеченням триразовим харчуванням. Уразі неможливості забезпечити військовослужбовців, які прибули у відрядження триразовим харчуванням, командування частини повинно надіслати повідомлення командиру військової частини, з якої військовослужбовці прибули у відрядження, із зазначенням причин.
Судом встановлено, що згідно п.2.1. наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2023 № 65 позивач вибув у відрядження, пункту 2.1.1.3 Позивача знято з котлового забезпечення за каталогом (триразове харчування) зі сніданку 15 березня 2023 року при військовій частині НОМЕР_1 та видано продовольчий атестат.
Разом з цим, у матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що позивач не забезпечувався харчуванням в межах України за період з 01 травня 2023 року по 02 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина, тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити йому відповідне нарахування добових, тому суд дійшов висновку, що позов у цій частині позовних вимог також задоволенню не підлягає.
Стосовно позовних вимог в частині нарахування позивачу витрат за відрядження за 35 діб за період з 28 березня 2023 по 01 травня 2023 року під час відрядження до Федеративної Республіки Німеччина у м. Графенвер, суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства оборони України від 09.02.2017 №85 затверджено Порядок забезпечення коштами в іноземній валюті в системі Міністерства оборони України.
Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку військовослужбовці, державні службовці та працівники Міноборони, Збройних Сил України (далі - військовослужбовці (працівники)), направлені у відрядження за кордон, забезпечуються коштами в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів".
У пункті 5 розділу V наказу Міністерства оборони України від 09.02.2017 №85 зазначено, що добові за час проїзду від місця служби (роботи) в Україні до місця навчання за кордоном і повернення до місця служби (роботи) в Україні виплачуються з урахуванням розділу II цього Порядку. Добові за час проїзду від місця служби (роботи) в Україні до місця навчання за кордоном і повернення до місця служби (роботи) в Україні виплачуються у порядку, передбаченому законодавством про службові відрядження, якщо сторона, що приймає, не провадить зазначених виплат.
Згідно пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 строк одного відрядження визначається керівником, але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів, за кордон - 60 календарних днів, крім випадків, зазначених в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту.
Строк відрядження військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу та працівників, які в особливий період направляються в межах України в райони воєнних (бойових) дій для участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також здійснення заходів із забезпечення правопорядку на деокупованих територіях та на державному кордоні, не повинен перевищувати період здійснення таких заходів.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 №105 рішення про направлення військовослужбовців у відрядження оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються: пункт призначення; найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець; строк та терміни відрядження; мета відрядження.
Згідно п. 2 Постанови №98 у разі коли працівники, відряджені за кордон, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням стороною, яка приймає, або коли працівники, відряджені в межах України для участі у переговорах, конференціях, симпозіумах з питань, що стосуються основної діяльності підприємства, установи та організації, які відряджають працівників, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням організаторами таких заходів, добові витрати відшкодовуються у розмірах, що визначаються у відсотках сум добових витрат для відповідної держави згідно з додатком 1 до цієї постанови, зокрема 80 відсотків при одноразовому, 55 відсотків - дворазовому, 35 відсотків - триразовому харчуванні.
Частиною 11 Постанови №98 визначено, що у разі коли сторона, яка приймає, забезпечує працівника, відрядженого за кордон, додатковими коштами в іноземній валюті у вигляді компенсації поточних витрат (крім витрат на проїзд до держави відрядження і назад та на найм житлового приміщення) або добових витрат, сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазначеним особам зменшує на суму додатково наданих коштів. Якщо сума, надана стороною, яка приймає, перевищує затверджену суму добових витрат або дорівнює такій сумі, сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазначеним особам не проводить.
Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що підготовка військовослужбовців поза межами України здійснюється за рахунок приймаючої сторони (проживання, харчування, транспортування тощо), тому військовослужбовцям, направленим за кордон у відрядження, виплату добових витрат не здійснюється, відповідно, позов у цій частині позовних вимог також задоволенню не підлягає.
Таким чином, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ