ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3042/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – вч НОМЕР_1 , відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 (далі – вч НОМЕР_2 , відповідач 2) з наступними позовними вимогами:
1) визнати протиправною відмову, оформлену листом №4104/1 від 27.02.2026 у звільненні з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) а саме: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, а саме: у зв`язку із загибеллю рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
2) зобов`язати видати наказ про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) а саме: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, а саме у зв`язку із загибеллю рідного брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що з 23.01.2026 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і 05.02.2026 звернувся із рапортом про звільнення з військової служби в порядку підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232 XII, а саме: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, а саме у зв`язку із загибеллю рідного брата ОСОБА_2 , до військової частини НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем 1 було відмовлено у задоволенні рапорту у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 помер не під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також не під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану. 
З даною відмовою вч НОМЕР_1 №4104/1 від 27.02.2026 позивач не погоджується та вважає її необґрунтованою та такою, що суперечить нормам законодавства.
Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
30.03.2026 до суду надійшло клопотання, в якому представник позивача просить залучити до справи співвідповідача - військову частину НОМЕР_2 , оскільки після відкриття провадження у справі позивача було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , переведено на військову службу до військової частини НОМЕР_2 , та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Ухвалою суду від 01.04.2026 залучено до участі у справі як другого відповідача військову частину НОМЕР_2 . 
У відзиві на позов від 01.04.2026 вч НОМЕР_1 позовні вимоги заперечила та вказала на те, що ОСОБА_2 помер після звільнення з військової служби, не під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також не під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.
Така підстава для звільнення з військової служби як смерть близьких родичів внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачена.
З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.
06.04.2026 представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій вказала на те, що відповідно до поданих до рапорту додатків можна встановити, що смерть військовослужбовця настала під час виконання ним обов`язків військової служби, і причинний зв`язок між загибеллю та захистом Батьківщини підтверджено висновком військово-лікарської комісії. На підставі цього матері позивача надано статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до пункту 5 статті 10-1 Закону № 3551-XII . 
Відповідно, слідує, що брат позивача помер внаслідок захворювання, отриманого під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Військово лікарською комісією Західного регіону встановлено, що захворювання брата позивача і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини (протокол №6 від 05.01.2017).
22.04.2026 представник позивача подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, серед іншого: копію витягу із наказу щодо зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Представник відповідача 2 у поданому до суду відзиві від 24.04.2026 позовні вимоги не підтримала з огляду на те, що до рапорту не додано документів, що підтверджують факт загибелі ОСОБА_2 саме під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
У відповіді на відзив від 28.04.2026 представник позивача позовні вимоги підтримала, просить задовольнити їх у повному обсязі.
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 з 23.01.2026 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом від 21.03.2026 №95 його переведено на військову службу до військової частини НОМЕР_2 . 
Відповідно до Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень контузій, травм каліцтв колишнього військовослужбовця Протокол №6 від 05.01.2017, захворювання солдата ОСОБА_2 (брата позивача) “Стан після перенесеної гострої реакції на стрес з виходом в нестійку компенсацію”, підтверджене військово-медичними документами, яке привело в подальшому до “Хворобливого розладу психічної діяльності у формі гострого депресивно-параноїдного психозу”, підтвердженого висновком судово-медичної експертизи №219 від 24.07.2015 та самоушкодження “Проникаючого колото різаного поранення грудної клітки з наскрізним ушкодженням серця”. 
Згідно довідки про причину смерті №128 від 07.04.2015, виданої Волинським обласним бюро судово-медичної експертизи, свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 08.04.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, висновку судово медичної експертизи № 125 від 29.05.2015 послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 - захворювання, поранення і причина смерті, «так пов`язані із захистом Батьківщини». 
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 06.06.2017 на ім`я матері Позивача ОСОБА_3 , вона має право на пільги , встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. Вказане посвідчення безтермінове та дійсне на всій території України.
05.02.2026 позивач звернувся із рапортом про звільнення з військової служби в порядку підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232 XII, а саме: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, а саме у зв`язку із загибеллю рідного брата ОСОБА_2 , до військової частини НОМЕР_1 .
27.02.2026 відповідачем 1 було відмовлено у задоволенні рапорту у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 помер не під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також не під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану. 
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
За статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені та визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).
Згідно статті 1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до частини 4 статті 3 Закону №3543-XII з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Дія указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, зокрема дія воєнного стану на території України пролонгується станом на теперішній час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України №2232-XII від 25.03.1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) (у редакції від 17.01.2025 року).
Згідно частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону №2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби, що встановлені статтею 26 Закону №2232-XII, залежать від виду військової служби.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: якщо близький родич (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170 (далі Інструкція) (у редакції від 25.02.2025 року).
Відповідно до підпункту 30 пункту 5 Додатку 19 «Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до Інструкції №170 через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану:
документи, що підтверджують родинні зв`язки;
копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якої особі надано статус або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни, копія свідоцтва про смерть особи, документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України;
витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України.
Як встановлено судом, до рапорту від 05.02.2026, позивачем було додано копії наступних нотаріально засвідчених документів: Завірена копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_4 ; Витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_4 ; Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; Нотаріально завірена копія Витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, у колишнього військовослужбовця Протокол №6 від 05.01.2017, що підтверджує причину смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Нотаріально завірена копія Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №345 від 30.07.2025; Нотаріально завірена копія Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №4315 від 30.07.2025; Нотаріально завірена копія Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №5640 від 03.10.2014; Нотаріально завірена копія Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 -польова пошта (по стройовій частині) № 74 від 02.04.2015; Нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 08.04.2015; Завірена копія довідки про причину смерті №128 від 07.04.2015, виданої Волинським обласним бюро судово-медичної експертизи; Нотаріально завірена копія посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця № НОМЕР_6 від 06.06.2017; Нотаріально завірена копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України серії НОМЕР_7 від 21.09.2023; Витяг з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 20260126-00142306 від 26.01.2026.
Згідно довідки про причину смерті №128 від 07.04.2015, виданої Волинським обласним бюро судово-медичної експертизи, свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 08.04.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, висновку судово медичної експертизи № 125 від 29.05.2015 послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 - захворювання, поранення і причина смерті, «так пов`язані із захистом Батьківщини». 
Суд звертає увагу, що поняття «загиблий» та «померлий» не є тотожними за своєю суттю та відрізняються причиною та обставинами смерті особи.
Загибель військовослужбовця є військовою втратою, що стосується категорії військовослужбовців, котрі брали участь у військових діях і загинули внаслідок дій противника, безпосередньо під час бойових дій.
Отже, смерть у наслідок загибелі настає від зовнішнього насильницького впливу (зокрема, внаслідок осколкових уражень або кульового поранення не сумісного з життям, артилерійського обстрілу, тощо), яке не пов`язане з наявними у людини захворюваннями.
Особи, смерть яких настала внаслідок захворювання, в тому числі пов`язаного з проходженням військової служби та/або захистом Батьківщини, вважаються померлими.
Слід зазначити, що в чинному законодавстві законодавцем розмежовуються поняття загибель та смерть, тому вказані поняття зазначаються окремо.
При цьому, формулювання законодавцем в законах, що регулюють соціальне забезпечення членів сімей військовослужбовців, які загинули або померли внаслідок виконання військового обов`язку, як «загиблі (померлі)», не свідчить про ототожнення цих понять з точки зору причин та обставин настання смерті.
У цьому випадку, матеріалами справи підтверджується, що смерть солдата ОСОБА_2 (брата позивача) спричинена захворюванням. Отже, суд погоджується з позицією відповідачів щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки брат позивача не загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, а помер внаслідок захворювання.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Дмитрук