Справа № 724/573/26 	
Провадження № 2/724/481/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Ахмедова Р. А., 
за участю секретаря судового засідання Корневської Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотині Чернівецької області в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
У С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
02.03.2026 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.12.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір №1705995 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 12000 грн. на умовах визначених кредитним договором.
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, а відповідач зі свого боку не виконав належним чином умови кредитного договору. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Авентус Україна» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
11.09.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020. Відповідно до умов даного договору, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1705995 від 27.12.2019 року.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 18480 грн., а саме: 12000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 6480 грн. – заборгованість за процентами.
Враховуючи вищевикладене, просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1705995 від 27.12.2019 року в сумі 18480 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Хотинського районного суду від 04 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 березня 2026 року за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , витребувано від ТОВ «ФК «Кредит Капітал» а саме наступні докази: належним чином засвідчену копію договору відступлення права вимоги (факторингу) між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит Капітал»; акт приймання-передачі прав вимоги за таким договором; повний реєстр боржників (додаток до договору відступлення права вимоги), який підтверджує передачу права вимоги щодо кредитного договору № 1705995 від 27.12.2019; документи, що підтверджують фактичне перерахування кредитних коштів (банківські платіжні документи, платіжні доручення, виписка щодо здійснення переказу); документи та технологічні дані, що підтверджують укладення електронного кредитного договору (дані авторизації користувача, журнали операцій інформаційної системи, технічні відомості щодо використання одноразового ідентифікатора). 
20.05.2026 року через систему "Електронний суд" від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про виконання ухвали суду, в якій просить визнати причини пропуску встановленого судом строку для надання доказів на виконання ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.03.2026 року поважними, поновити процесуальний строк для виконання вимог ухвали суду від 16.03.2026 року, а також долучив до заяви клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у АТ «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ: 23494714; адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківка, будинок 100) інформацію: чи є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 власником банківської карти за номером № НОМЕР_2 ; чи надходили кошти в розмірі 12000 грн. на рахунок банківської картки № НОМЕР_2 в період з 27.12.2019 по 31.12.2019 року. 
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2026 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 , витребувано від АТ «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ: 23494714; адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківка, будинок 100) інформацію: чи є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 власником банківської карти за номером № НОМЕР_2 ; чи надходили кошти в розмірі 12000 грн. на рахунок банківської картки № НОМЕР_2 в період з 27.12.2019 по 31.12.2019 року.
На виконання ухвали суду від 27.05.2026 року судом одержано від АТ «Сенс Банк» інформацію, в якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкрито запитувану картку № НОМЕР_2 , рахунок до картки № НОМЕР_3 та виписку про рух коштів по зазначеній банківській картці за період з 27.12.2019 по 31.12.2019 року, з відображенням зарахування коштів у сумі 12000 грн.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не зеперчує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав відзив на позовну заяву. На підставі ч.4 ст.267 ЦК України заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності. Загальна позовна давність становить 3 роки (ст.257 ЦК України). Позивач посилається на кредитний договір №1705995 від 27.12.2019. Відповідно до поданих позивачем документів, дата прострочення зобов`язання визначена як 23.03.2020. Таким чином, трирічний строк позовної давності сплив не пізніше 23.03.2023, тоді як позов подано лише у 2026 році. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на перебіг позовної давності.
Позивач стверджує, що кредитні кошти були перераховані відповідачу. Разом з тим матеріали справи не містять належних банківських документів, які підтверджують фактичне зарахування коштів на рахунок відповідача, зокрема: банківської виписки; платіжного доручення; документів платіжної системи. Внутрішні документи кредитора (розрахунки, довідки, реєстри) не є належними доказами відповідно до ст.76–78 ЦПК України.
Позивач зазначає, що кредитний договір був укладений дистанційно із застосуванням одноразового ідентифікатора. Позивач посилається на використання певного номера телефону та електронної адреси при укладенні договору. Разом з тим позивачем не надано жодних технічних даних, які б підтверджували здійснення відповідних дій саме відповідачем, а саме: ідентифікацію позичальника; використання одноразового коду саме відповідачем; журнали авторизації системи; IP-адресу користувача.
Позивач посилається на договір відступлення права вимоги. Однак сам факт укладення договору факторингу не підтверджує існування боргу та його розміру.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що відповідно до ст.137 та ст.141 ЦПК України такі витрати повинні бути підтверджені належними доказами, співмірними зі складністю справи.
Просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у повному обсязі. У разі часткового задоволення позову — стягнути лише основну суму кредиту без штрафних санкцій та додаткових нарахувань. Відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або зменшити їх до розумного розміру.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв`язку з чим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, по наявним в справі матеріалам.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 27.12.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1705995. Договір підписано шляхом накладання електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора С117003. Товариство зобов`язувалось надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 12000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за її користування. Тип позики - кредит (п.1.1. договору).
Позика видається строком на 30 днів (п.1.2. договору).
Згідно п. 1.3. договору сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою:
• знижена процентна ставка становить 1,53% від суми позики за кожен день користування позикою (п. 1.3.1. договору);
• стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування позикою відповідно до п. 1.8. цього договору (п. 1.3.2. договору).
Згідно п. 1.4. договору реальна річна процентна ставка складає: за зниженою ставкою 558,45% річних (п.1.4.1. договору), за стандартною ставкою 657,00% річних (п.1.4.2. договору).
Згідно п. 1.5 договору загальна вартість позики складає: за зниженою ставкою 17508 грн. (п.1.5.1. договору), за стандартною ставкою 18480 грн. (п.1.5.2. договору).
Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної Позичальником в особистому кабінеті позичальника (п. 1.6. договору).
До кредитного договору сторони підписали графік платежів, паспорт споживчого кредиту відповідно до якого сторони погодили суму кредиту 12000 грн., строк, мету, проценти.
ТОВ «Авентус Україна» надає довідку, якою підтверджує ідентифікацію ОСОБА_1 .
З листа-повідомлення №6521-ВП від 16.12.2025 року ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» та інформації від АТ «Сенс Банк», яка надійшла до суду на виконання ухвали від 27.05.2026 року, вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» перерахувало кошти у розмірі 12000 грн. на платіжну картку клієнта НОМЕР_4 , як це передбачено п. 1.1. договору. 
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що 27.12.2019 року надано кредит в сумі 12000 грн. Починаючи з 27.12.2019 року до 25.01.2020 року відбувалося нарахування процентів, відповідно до умов договору, в сумі 183,60 грн. в день, 25.01.2020 року було здійснено оплату відсотків ОСОБА_1 у сумі 5508 грн., за період з 26.01.2020 по 22.02.2020 року було нараховано процентів в сумі 216 грн. в день, 22.02.2020 року було здійснено оплату відсотків ОСОБА_1 у сумі 6048 грн., а за період з 23.02.2020 по 23.03.2020 року продовжилось нарахування процентів в сумі 216 грн. в день.
11.09.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» (кредитор) відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1705995 від 27.12.2019 року в розмірі 18480 грн.
Копією Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 11.09.2020 року до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 року та платіжним дорученням № 19683 від 11.09.2020 року підтверджується передача ТОВ «Авентус Україна» Реєстру Боржників ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
13.02.2026 року відповідачу було направлено досудову вимогу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в якій ОСОБА_1 було повідомлено про відступлення права вимоги, а також наявність у останнього заборгованості перед Новим кредитором у сумі 18480 грн.
Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості підтверджує існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Щодо твердження відповідача щодо строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, слід зазначити, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.
Верховний Суд у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 207/1892/18 констатував, що згідно з ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Разом з тим дії, що свідчать про переривання позовної давності повинні бути вчинені до спливу позовної давності. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19.
Суд враховує, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 02 квітня 2020 року, визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який скасовано на всій території України з 01 липня 2023 року.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і на час вирішення цього спору.
Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року,розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії.
Зазначену обставину підтвердив Верховний суд у справі № 212/10834/21 від 06.12.2023. Відповідно до позиції касаційного суду, у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Законом України про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності № 4434-ІХ від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Так, за матеріалами справи підтверджено, що договір позики укладено 27.12.2019 року, строк позики складає 30 днів, тому останнім днем повернення відповідачем позики є 25.01.2020 року. Позивач звернувся з цим позовом 02.03.2026 року, отже строк позовної давності не пропустив, оскільки у період з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2023 року (до моменту скасування карантину на території України), строк позовної давності законодавцем продовжено на час дії карантину, а з 17 березня 2022 року по 04 вересня 2025 року цей строк тривав на строк дії воєнного стану.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач звернувся до суду з правом грошової вимоги до відповідача в межах строку позовної давності.
Щодо твердження відповідача про недоведеність факту надання кредитних коштів, суд зазначає наступне.
У матеріалах справи міститься лист-повідомлення №6521-ВП від 16.12.2025 року ТОВ «ФК «Вей Фор Пей», з якого вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» 27.12.2019 року перерахувало кошти у розмірі 12000 грн. на платіжну картку клієнта НОМЕР_4 , як це передбачено п. 1.1. договору. 
Крім цього, за клопотанням представника позивача судом на підставі ухвали суду витребувані докази від АТ "Сенс Банк", відповідно до яких на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , 27.12.2019 року (дата відповідає даті укладення договору позики), на вказану картку перераховані грошові кошти в сумі 12000 грн., що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів на підставі договору позики №1705995 від 27.12.2019 року.
Тому, суд вважає, що факт надання кредитних коштів доведений повністю та доказами, які містяться у матеріалах справи підтверджено фактичне зарахування коштів на рахунок відповідача.
Щодо твердження відповідача про недоведеність укладення електронного кредитного договору, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 27.12.2019 року укладено Кредитний договір №1705995 в електронній формі, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 1705995 пройдено ідентифікацію шляхом підписання договору електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора С117003.
Щодо доводів відповідача про те, що факторинг не доводить існування боргу, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу, за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ).
Наявність у позивача Договору про надання позики на умовах споживчого кредиту разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним договором.
11.09.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» (кредитор) відступив ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1705995 від 27.12.2019 року в розмірі 18480 грн.
Копією Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 11.09.2020 року до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 року та платіжним дорученням № 19683 від 11.09.2020 року підтверджується передача ТОВ «Авентус Україна» Реєстру Боржників ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Тому, на підставі вищевикладеного, суд відхиляє доводи відповідача про те, що договір не підтверджує існування боргу та його розміру.
Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, беручи до уваги те, що відповідачем в добровільному порядку заборгованість не погашено, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2662,40 гривні.
Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 8000 гривень.
Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3ст.137 ЦПК України).
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п.1, 2 ч. 3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа №904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: копії договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року; копію акту №940 наданих послуг від 13.02.2026 року; копію детального опису наданих послуг до акту №940 від 13.02.2026 року; копію ордеру на надання правничої допомоги серії ВС №1381377 від 02.07.2025 року.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому,що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), постанови Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 369/10907/22 (провадження № 61-16010св23), від 01 травня 2024 року у справі № 557/174/23 (провадження № 61-15995св23).
Суд вважає, що супровід даної справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справи здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. є завищеною і непропорційною до предмету спору.
Відтак, з урахуванням викладеного, складності цієї справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір витрат, які підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача, необхідно зменшити з 8000 грн. до 4000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.525,526,612,1050 ЦК України, ст. 206, ст.ст.258 - 260,263 265ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236, адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, 4-й поверх, НОМЕР_5 , банк отримувача АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за кредитним договором №1705995 від 27.12.2019 року в розмірі 18480 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236, адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, 4-й поверх, НОМЕР_5 , банк отримувача АТ «Креді Агріколь Банк») судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236, адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, 4-й поверх, НОМЕР_5 , банк отримувача АТ «Креді Агріколь Банк») 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, 4-й поверх.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Повний текст рішення суду складено 22 червня 2026 року.

Суддя: 	Р. А. АХМЕДОВ