ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 401/1625/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 липня 2025 року (суддя Мельничик Ю.С.) в адміністративній справі №401/1625/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті,- 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив:
- скасувати постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року; серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року у справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем не порушувалися правила дорожнього руху, в його діях склад адміністративного правопорушення відсутній, що виключає підстави для винесення спірних постанов.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 липня 2025 року позов задоволено частково. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (ч. 1 ст. 247 КУпАП). В іншій частині адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що позивач є власником транспортного засобу RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , повна маса 19 000 кг., та транспортного засобу марки IECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоза, повна маса 42000 кг., що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу. 
21 березня 2025 року з ТОВ КГ «Агро» с. Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ПП «Гідросенд» с. Власівка м. Світловодська Кіровоградської області позивач на власному транспортному засобі ТЗ RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортному засобі марки LECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз, перевозив насіння соняшника.
Згідно товарно-транспортної накладної № 921 від 21 березня 2025 року повна маса вантажу ТЗ RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу марки LECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз насипом становило 42340 кг., з яких маса насіння соняшника 26580 кг. 
З досліджених товарно-транспортних накладних на транспортний засіб позивача за 2024-2025 рік видно, що вага вантажного автомобіля, яким керував позивач, з вантажем становила в межах 42000 грн. 
21 березня 2025 року о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278 % (0,722 тонн). при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн.
Також, 21 березня 2025 року о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн.
Таким чином вказаними двома різними автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті було зафіксовано різне перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, а саме на другу вісь, у першому випадку - на 6,278 % (0,722 тонн), у другому випадку - на 6,643 % (0,764 тонн). при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн.
Загальна вага вказаного транспортного засобу разом з вантажем не виходила за межі норми.
Постановою спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серія АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. оскільки встановлено, що 21 березня 2025 року о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, НОМЕР_1 позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Крім того, постановою спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серія № АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. з тих підстав, що 21 березня 2025 року о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 
Згідно даних, які зафіксовані автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, навантаження на другу вісь вказаного транспортного засобу становила: - при першій фіксації - 14550 кг.; - при другій фіксації 14600 кг., при допустимому навантаженні 11500 кг. (11,5 тонн).
З копії довідки про причини повернення Ф.20 Укрпошти видно, що поштове рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119 Укрпошта №0610240764744 від 21 березня 2025 року, 11 квітня 2025 року повертається відправнику Державній службі України з безпеки на транспорті за закінченням терміну зберігання.
З вказаної копії поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення неможливо встановити вміст цього поштового відправлення, оскільки відсутній перелік усіх предметів, що знаходяться у поштову відправленні.
Отже, в матеріалах справи відсутні докази про направлення позивачу обох оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності.
З накладної №123 рекомендованих відправлень доставка дільниця №6 з МСП Київ 01601 видно, що на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті повернуто 15 квітня 2025 року поштове відправлення. 
Відповідачем також не надано до суду документів про направлення для примусового виконання оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими позивача двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8500 грн.
Відповідачем не надано до суду також доказів про своєчасне отримання позивачем постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року.
Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачу до відвідування відділу ДВС 20 травня 2025 року, не було відомо як про вчинені ним два порушення руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.п. (в) пункту 22.5 ПДР України - навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, отже, не було відомо і про фіксацію виявлення цих порушень, так не було відомо і про дві постанови Відповідача серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8500 грн. за кожною.
З вказаних фактичних обставин справи вбачається, що позивач фактично був позбавлений можливості своєчасно оскаржити до суду, як це передбачено ст.289 КУпАП та ч.2 ст.286 КАС України, вказані постанови Відповідача, так і був позбавлений можливості добровільної сплати штрафів в розмірі по 8500 грн., як це передбачено ч.1 ст.300-2 КУпАП, протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення.
З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78098087 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), розглянуто заяву про примусове виконання постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з позивача на користь держави штрафу 17000 грн. Постанова набрала законної сили 15 квітня 2025 року.
Державним виконавцем постановлено відкрити виконавче провадження з виконання постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з позивача на користь держави штрафу 17000 грн. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1700 грн. 
З постанови про арешт коштів боржника ВП №78098087 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу ДВС на виконання постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з позивача на користь держави штрафу 17000 грн., оскільки штраф не сплачено, постановлено накласти арешт на грошові кошти /електронні гроші, які містяться на відкритих рахунках електронних гаманцях, та таких що будуть відкриті, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 19500 грн. 
З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78097867 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), розглянуто заяву про примусове виконання постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з позивача на користь держави штрафу 17000 грн. Постанова набрала законної сили 15 квітня 2025 року.
Державним виконавцем постановлено відкрити виконавче провадження з виконання постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з позивача на користь держави штрафу 17000 грн. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1700 грн. 
З постанови про арешт коштів боржника ВП №78097867 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу ДВС на виконання постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з позивача на користь держави штрафу 17000 грн., оскільки штраф не сплачено, постановлено накласти арешт на грошові кошти /електронні гроші, які містяться на відкритих рахунках електронних гаманцях, та таких що будуть відкриті, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 19500 грн. 
З відмітки державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), копії оскаржуваних постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими позивача двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8500 грн., було завірено державним виконавцем 20 травня 2025 року та видано позивачу. 
Відповідачем не надано до суду документів про направлення для примусового виконання оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими позивача двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8500 грн.
Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачу лише 20 травня 2025 року стало відомо про початок провадження по виконанню оскаржуваних постанов Відповідача про накладення штрафів.
Не погодившись із вказаними постановами Державної служби України з безпеки на транспорті від 21 березня 2025 року, позивач, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Так, постановою серії АВ № 00005477 від 21.03.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. з підстав того, що 21.03.2025 о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу з навантаженням на другу вісь 14.550 тонн, тобто з перевищенням на 6,278 % (0,722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Постановою серії № АВ № 00005478 від 21.03.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. з підстав того, що 21.03.2025 о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Тобто, в даному випадку, наявні підстави, які свідчать про той факт, що відповідачем 21 березня 2025 року протягом 27 хвилин двічі було зафіксовано фактично один і той же факт допущення позивачем порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, з різницею у часі 27хвилин.
Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті розпочалося 21 березня 2025 року з часу виїзду на автомобільну дорогу транспортного засобу RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , з транспортним засобом марки LECITRAILER спеціалізований напівпричіп контейнеровоз, під керуванням позивача, навантаження на другу вісь якого перевищувала допустиму норму, для перевезення вантажу - насіння соняшника, згідно товарно-транспортної накладної № 921 від 21 березня 2025 року, по маршруту: ТОВ КГ «Агро» с. Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ПП «Гідросенд» с. Власівка м. Світловодська Кіровоградської області.
Вказане порушення завершилося у момент доставки вказаного вантажу у пункт призначення.
Відповідно до ст. 61 Конституції України, заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (non bis in idem«двічі за одне й те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання.
Згідно статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно статті 36КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
При цьому, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
В даному випадку, мав місце одночасний розгляд адміністративних справ одним і тим же органом, під час прийняття постанов за вчинення одного і того ж правопорушення (з урахуванням часових рамок вчинення цих правопорушень), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а тому суд вважає, що за наслідками їх розгляду Відповідачем мала бути застосована частина 2 ст. 36 КУпАП.
Тобто, якщо відповідач вважає, що позивачем вчинено два окремих адміністративних правопорушення, за результатами розгляду двох справ відповідач повинен був застосувати положення ч.2 ст.36 КУпАП та накласти на позивача лише одне адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Проте, за результатами розгляду двох фактів автофіксації одного правопорушення фактично мало місце подвійне застосування щодо однієї й тієї ж особи два адміністративних стягнення за, фактично, одне й те ж правопорушення, що є непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, яке не відповідає вимогам ст.23 КУпАП.
Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст. 36 КУпАП, суд першої інстанції дійшов вірного виснвоку, що, притягаючи позивача до відповідальності, у відповідності до постанови, серії АВ № 00005478, від 21.03.2025 року, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.
Що стосується посилання відповідача на те, що адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 132-1 КУпАП (за порушення пункту 22 Правил дорожнього руху), не мають ознак триваючого правопорушення, оскільки штрафи за адміністративні правопорушення, передбачені цією нормою, є компенсаційними, слід зазначити наступне. 
Відповідно до правових висновків, викладених в пунктах 17, 18 постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Тому, враховуючи різницю у часі між зафіксованими відповідачем в автоматичному режимі правопорушеннями, та ту обставину, що позивач не знав і не міг знати, що 21.03.2025 року, саме о 13 годині 10 хвилин, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, та вже через 27 хвилин позивач, продовжуючи рух вказаним транспортним засобом по маршруту до пункту призначення, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень було повторно зафіксовано порушення із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, що, в даному випадку, дає суду підстави вважати, що вказане порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті мало саме триваючий характер та позивача фактично двічі притягнуто за одне і те ж правопорушення.
Тому, посилання представника відповідача на ту обставину, що вказане правопорушення не може бути кваліфіковано як триваюче, суд відхиляє, оскільки такі висновки не є обов`язковими для врахування судом, в силу приписів ст.242 КАС України.
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та доводи апеляційної скарги не спростовують таких виснвоків.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова