Провадження № 2/641/723/2026 	Справа № 641/7980/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року          м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/7980/25
позивач: ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс"
відповідач: ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" звернулось до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року у розмірі 32626,73 грн., та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18.09.2012 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0488/82/0069210, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримав строковий кредит у сумі 5200 грн. на строк 48 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору ОСОБА_1 зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом, що передбачені кредитним договором.
У порушення умов кредитного договору № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року ОСОБА_1 зобов`язання за кредитними договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 22.02.2024 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року в розмірі 32626,73 грн., а саме: 27400 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 5226,73 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом.
Між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" 20.02.2024 року укладено договір факторингу № 114/2-67-F, відповідно до якого ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року.
27.11.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування заперечень посилається на те, що 26.06.2023 року з його карткового рахунку зникла сума 23671,98 грн., про що він негайно повідомив АТ "Райффайзен Банк Аваль" через гарячу лінію по телефону з проханням зупинити цю транзакцію, бо відповідач не має до неї ніякого відношення. 27.06.2023 року відповідачем була подана заява в поліцію по факту зникнення коштів з кредитної картки. Також зазначає, що кредитний ліміт становив 27400 грн. та на 25.06.2023 року вихідний залишок 4388,38 грн. Провівши 2 транзакції 26.06.2023 року банк перевищив їм же встановлений ліміт на 606,36 грн. Після вказаного, відповідач погасив свій борг перед банком, який існував до 26.06.2023 року, в загальній сумі 4390 грн. Вказані платежі відсутні в виписці по рахунку, наданій позивачем. Відповідач намагався отримати від позивача пояснення з приводу призначення транзакції від 26.06.2023 року і яким чином вони були проведені без належних повідомлень, з перевищенням ліміту, але ніяких пояснень від позивача не отримав.
19.01.2026 року представником позивача ОСОБА_2 до суду подано додаткові пояснення, в яких він зазначає, що платежі, зазначені відповідачем на загальну суму 4390 грн. враховані в розрахунку заборгованості та відображені у виписці по рахунку. Посилання відповідача на власні пояснення та припущення не можуть вважатись доказами. 
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 22.10.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи встановлено, що 18.09.2012 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/0488/82/0069210, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитної лінії, розмір якої на дату початку кредитування становив 5200 грн. на строк 48 місяців з можливістю пролонгації, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 30 процентів річних.
З виписки по рахунку за період з 19.09.2012 року по 22.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 користувався кредитними коштами, здійснював оплати в магазинах, поповнював рахунок, переказував кошти на інші рахунки.
Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 22.02.2024 року за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 32626,73 грн., а саме: 27400 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 5226,73 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом.
Між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" 20.02.2024 року укладено договір факторингу № 114/2-67-F, відповідно до якого ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" набуло право грошової вимоги, зокрема за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року.
Відповідачем заперечується факт здійснення ним двох транзакцій 26.06.2023 року по кредитному договору № 010/0488/82/0069210 на загальну суму 23671,98 грн.
З історії по картковому рахунку НОМЕР_1 встановлено, що: 
- 26.06.2023 року було здійснено транзакцію на суму 22982,50 грн., деталі транзакції: "Безготівковий платіж.WWW.IPAY.UAp2p KYIV";
- 26.06.2023 року було здійснено транзакцію на суму 689,48 грн., деталі транзакції: "комісія за переказ з картки на картку". 
З копії листа ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 20.07.2023 року встановлено, що 29.06.2023 року було розглянуто заяву ОСОБА_1 за № 8969, в результаті якої зроблено висновок, що у формальних діях невстановлених осіб, які причетні до вказаних подій, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, однак в зв`язку з тим, що особи у строк перевірки звернення не встановлені, то не можливо встановити наявність злочинного умислу та корисного мотиву цієї особи, що передбачено суб`єктивною стороною даного злочину, що для об`єктивної, юридичної кваліфікації даної події є необхідними обставинами, неможливо визначити і подальший напрямок перевірки. 
13.02.2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся зі скаргою до Національного банку України, в якій просив перевірити правомірність дій АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" та перевірити законність та правомірність проведення транзакцій Фінустановою 26 червня 2023 року.
З листа Національного банку України від 18.03.2026 року встановлено, що НБУ розглянув скаргу ОСОБА_1 та дійшов до наступного. За інформацією від банку, 26.06.2023 до банку надійшов дзвінок з фінансового номера телефону ОСОБА_1 після проведення операції через сторонній сервіс WWW.IPAY.UA p2p; X; KYIV; UKR. Банк вказує, що відмінити операцію після її проведення технічно неможливо. При цьому, 26.06.2023 року подано заяву на спірну операцію. Її було розглянуто та відмовлено у відшкодуванні коштів, тому що операції підтверджені за допомогою технології 3DSecure. У зв`язку з цим в Банку відсутні підстави для повернення коштів. 26.06.2023 о 13:25:37 картку № НОМЕР_1 було заблоковано Банком. У відповіді на запит Товариство повідомляє, що на підставі договору факторингу № 114/2-**F від 20.02.2024, укладеного між Товариством та Банком, до Товариства перейшло право вимоги за кредитним договором/договором про надання кредитної картки № 010/0488/82/00***10 від 18.09.2012, укладеним між ОСОБА_1 та Банком. Товариство зазначає, що у своїй скарзі ОСОБА_1 посилається на обставини, пов`язані з імовірними несанкціонованим списанням коштів з його рахунку у 2023 році. З цього приводу Товариство зауважує, що на момент виникнення обставин, на які ОСОБА_1 посилається, Товариство не було стороною відповідних правовідносин, оскільки право вимоги за вказаним кредитним договором було набуто лише 20.02.2024 року.
Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦКУкраїни).
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»(далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.
Пунктами 140, 143, 144, 146 Розділу VIІ «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164, передбачено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).
Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача.
Надавач платіжних послуг, який обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції з використанням платіжного інструменту в разі опротестування неналежної платіжної операції власником рахунку та/або держателем та/або на вимогу емітента зобов`язаний після отримання відповідного повідомлення негайно заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів.
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а, отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Такі висновки є усталеними у практиці Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 20 липня 2022 року у справі № 521/20764/20 (провадження № 61-4665св22), від 26 липня 2023 року у справі № 759/23568/20 (провадження № 61-2798св23), від 06 вересня 2023 року у справі № 686/30030/21 (провадження № 61-5111св23), від 24 січня 2024 року у справі № 758/14517/18 (провадження № 61-12347св23).
Встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Тягар доказування факту повідомлення банку про викрадення мобільного телефону та втрату фінансового номеру покладається на учасника, який стверджує про вчинення таких дій.
Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/17744/21 (провадження № 61-9278св22).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Оцінивши надані сторонами докази, суд зазначає, що в межах цієї справи банком пред`явлено до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року.
Так, судом встановлено, що 18.09.2012 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/0488/82/0069210, відповідно до умов якого банком відкрито ОСОБА_1 кредитну лінію, зі сплатою 30% річних користування кредитними коштами.
З карткового рахунку ОСОБА_1 26.06.2023 року було здійснено транзакцію на суму 22982,50 грн., деталі транзакції: "Безготівковий платіж.WWW.IPAY.UAp2p KYIV"; 26.06.2023 року було здійснено транзакцію на суму 689,48 грн., деталі транзакції: "комісія за переказ з картки на картку". 
Відповідач заперечує факт здійснення ним вказаних транзакцій.
З листа Національного банку України вбачається, що за інформацією від АТ "Райффайзен Банк", 26.06.2023 до банку надійшов дзвінок з фінансового номера телефону ОСОБА_1 після проведення операції через сторонній сервіс WWW.IPAY.UA p2p; X; KYIV; UKR. Банк вказує, що відмінити операцію після її проведення технічно неможливо. При цьому, 26.06.2023 року подано заяву на спірну операцію. Її було розглянуто та відмовлено у відшкодуванні коштів, тому що операції підтверджені за допомогою технології 3DSecure. У зв`язку з цим в Банку відсутні підстави для повернення коштів. 26.06.2023 о 13:25:37 картку № НОМЕР_1 було заблоковано Банком.
3D Secure — це технологія додаткового захисту онлайн-платежів, яка допомагає підтвердити, що платіж здійснює саме власник картки, а не шахрай. Під час оплати товарів або послуг в інтернеті клієнт проходить додаткову перевірку — наприклад, вводить код із SMS, підтверджує операцію в мобільному застосунку банку або використовує біометричну автентифікацію (відбиток пальця, Face ID тощо).
При цьому, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту відсутності його згоди або активних дій на здійснення 26.06.2023 року спірних транзакцій по кредитній картці.
При цьому, лише повідомлення користувачем платіжного засобу про факт неправомірного заволодіння та/або використання його платіжного засобу - картки № НОМЕР_1 , звернення до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, не можуть достеменно свідчити про факт використання третіми особами платіжним засобом відповідача.
При цьому, дотепер за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, будь-які слідчі дії не здійснюються.
З огляду на викладене, суд виходить з недоведеності відповідачем в межах цієї справи факту втручання третіх осіб та здійснення платіжної операції з картки ОСОБА_1 26.06.2023 року сторонніми особами.
Відносно доводів відповідача про те, що під час платіжної операції 26.06.2023 року з карткового рахунку відповідача перераховано більшу суму коштів, ніж встановлений ліміт на картці, суд зазначає, що овердрафт — це короткостроковий кредит, який дозволяє витрачати з дебетової картки або корпоративного рахунку більше грошей, ніж на ньому є.
Відповідно до п. 5.1 ст. 5 договору про надання банківських послуг від 18.09.2012 року в разі списання з КР коштів у сумі, що перевищує доступну суму на КР клієнта, виникає недозволений овердрафт. Заборгованість клієнта перед банком по недозволеному овердрафту повинна бути погашена негайно шляхом наявності коштів в необхідній сумі на КР.
З огляду на викладене, умовами укладеного між банком та ОСОБА_1 договору передбачена можливість користування позичальником коштами понад ліміт, встановлений на кредитному рахунку. 
Відповідно до виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 за період з 18.09.2012 року по 22.02.2024 року за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року наявна заборгованість в розмірі 32626,73 грн., а саме: 27400 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 5226,73 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом, яка відповідачем не сплачена.
Згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, виписка по рахунку є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, що достеменно свідчить про підтвердження факту отримання позичальником кредитних коштів та користування ними.
Доводи відповідача про те, що банком не враховано здійснені ним на погашення боргу платежі у сумі 4390грн., спростовуються відомостями, що містяться у виписці по рахунку.
Наданими позивачем доказами підтверджено, що право грошової вимоги за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року на підставі договору факторингу № 114/2-67-F від 20.02.2024 року перейшло від між АТ "Райффайзен Банк" до ТОВ "ФК "Сіті Фінанс".
З огляду на викладене, оскільки відповідач повністю зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" заборгованості в розмірі 32626,73 грн.
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "ФК"СітіФінанс" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При зверненні до суду з цим позовом ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" сплачено 3028 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.08.2025 року.
Приймаючи до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" витрат на правничу допомогу у розмірі 1400 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів:
договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, укладений між ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" та адвокатом Титаренко В.В.; додаткову угоду № 1 від 09.06.2025 року до договору № 14/06/2023 від 14.06.2023 року, укладеної між ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" та адвокатом Титаренко В.В.; замовлення № 1468 від 27.08.2025 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 28.08.2025 року, згідно якого адвокатом надано наступні юридичні послуги: аналіз судової практики загальною вартістю 400 грн.; аналіз матеріалів отриманих від клієнта за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 загальною вартістю 400 грн.; підготовка позовної заяви з додатками загальною вартістю 600 грн.; платіжна інструкція № 2252 від 29.08.2025 року.
Приймаючи до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1400 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 010/0488/82/0069210 від 18.09.2012 року у розмірі 32626,73 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1400 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн., а всього 36854 (тридцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 73 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" (адреса місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 37/41, м. Київ, код ЄДРПОУ 39508708).
Відповідач: ОСОБА_1 (остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складено 01.07.2026 року.

Суддя	  	С. О.  Ященко