Справа № 699/1152/25
Номер провадження № 2/699/82/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 	м. Корсунь-Шевченківський	

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від ТОВ "Юніт капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач вказує, що 22.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 226774865 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Позивач стверджує, що у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 5 500,00 грн на банківську карту відповідача на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Позивач вказує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5 500,00 грн на банківську карту відповідача.
У подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Потім між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01.
04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
Отже, позивач вважає, що в результаті передачі права вимоги за факторинговими договорами до нього перейшли права вимоги до відповідача за кредитним договором № 226774865 від 22.05.2021.
Позивач стверджує, що загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за спірним кредитним договором № 226774865 від 22.05.2021 становить – 20 157,50 грн, яка складається з такого: 5 500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14 657,50 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 20 157,50 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.08.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання свого представника не направив, у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи в порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення в матеріалах справи, та  шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Протягом визначеного судом строку відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.
Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд установив такі обставини.
Відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, передбачено покрокові дії споживачів, які мають намір укласти електронний договір.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» затвердило алгоритм дій (порядок) укладення кредитних договорів.
Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) 22.05.2021 було укладено Договір кредитної лінії № 226774865, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 5500,00 грн на 24 дні (дисконтний період) під щоденну процентну ставку 1,16 % в день.
Згідно з п. 1.8 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на описаних умовах не обмежена.
Відповідач як позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору.
У паспорті споживчого кредиту до Договору № 226774865 зазначені основні умови кредитування, які надаються ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
У матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 22.05.2021 на суму 5 500,00 грн, згідно з яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів за Договором № 226774865 від 22.05.2021 ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Також АТ КБ "ПриватБанк" на виконання ухвали суду про витребування доказів надало суду докази того, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 22.05.2021 здійснено переказ коштів на суму 5 500,00 грн.
З розрахунку заборгованості за цим кредитним договором, виконаного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що за період з 22.05.2021 до 17.08.2021 заборгованість за тілом кредиту становить 5 500,00 грн, за відсотками - 9 355,50 грн. Ввідповідач сплатив 11.06.2021 1 276,00 грн, які кредитодавець зарахував на погашення відсотків (а.с.43-44). 
Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) 28.11.2018 укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступає фактору право вимоги за кредитними договорами та сплачує за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у порядку та строки, встановлені договором факторингу.
За пунктом 4.1 Договору № 28/1118-01, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по встановленій у договорі формі.
ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28.11.2019 уклали Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 Договору в редакції, що строк дії цього Договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Усі інші умови Договору залишилися без змін.
У Додатковій угоді № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції.
Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (у редакції від 31.12.2020), під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до цього Договору, а саме в Реєстрах прав вимог.
Відповідно до п. 1.5 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (у редакції від 31.12.2020), Реєстр прав вимог означає перелік Прав вимог до боржників, що відступається за цим Договором. Форма Реєстру прав вимог наведена в Додатку № 1 до цього Договору.
31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31 грудня 2022 року.
31.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31 грудня 2023 року.
31.12.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №147 від 17.08.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 226774865 від 22.05.2021 на загальну суму 13 579,50 грн (а.с. 68).
30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01.
Згідно з п. 4.1 Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному Додатку.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 226774865 від 22.05.2021 на загальну суму 20 157,50 грн (а.с. 42).
З розрахунку заборгованості за цим кредитним договором, виконаного ТОВ "Таліон плюс" (а.с. 42), вбачається, що відповідач не сплачував кредит. 
ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ "Юніт капітал" 04.06.2025 уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників від 04.06.2025 та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 20 157,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5 500,00 грн, за відсотками 14 657,50 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Суд установив, що 22.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір № 226774865 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У цьому договорі сторони визначили істотні умови, зокрема, розмір кредиту – 5 500,00 грн, строк кредитування - 24 дні, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами - 21,16 % у день від суми кредиту, порядок повернення кредиту.
22.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5 500,00 грн на банківську карту відповідача.
На підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, права вимоги до відповідача за кредитним договором № 226774865 від 22.05.2021 переходило почергово від клієнта до фактора.
Отже, на теперішній час права вимоги до відповідача за кредитним договором № 226774865 від 22.05.2021 належать позивачу.
Щодо тих обставин, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 було укладено раніше, аніж укладено спірний кредитний договір з відповідачем, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
За договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з урахуванням додаткових угод право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
Умови зазначеного договору передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договору не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи з презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги.
Реєстр прав вимоги, переданий ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон плюс», як і інші реєстри про передачу права вимоги за іншими договорами факторингу, що наявні в матеріалах справи, був підписаний після виникнення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача за договором № 226774865 від 22.05.2021.
Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстрів боржників і прав вимог, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача.
З огляду на наведені докази у справі, суд дійшов висновку, що відбулась заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до позивача ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за спірним кредитним договором № 837951764 від 13.07.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем.
Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, необхідно дійти висновку, що відповідач погодив умови отримання ним кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов. Належними та допустимими доказами позивач підтвердив отримання відповідачем кредитних коштів.
Матеріали справи не містять доказів повного повернення відповідачем отриманого кредиту.
Установленні обставини дозволяють суду дійти висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 500,00 грн.
Що стосується вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.
Умовами спірного договору було передбачено строк кредитування 24 дні, з 22.05.2021 до 11.06.2021. За цей час за узгодженою процентною ставкою відповідачу нараховано до сплати відсотки у розмірі 1 276,00 грн (а.с. 43).
Однак, відповідачу фактично продовжували нараховувати щоденні відсотки за користування кредитом до 08.10.2021, у загальному розмірі 14 657,50 грн (а.с. 42, 43).
Отже, відповідачу поза межами строку кредитування нараховано відсотки за користування кредитом за період з 12.06.2021 до 08.10.2021 у загальному розмірі 13 381,50 грн (14 657,50 грн – 1 276,00 грн).
Із цього приводу Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, провадження № 12-16гс22, звернула увагу на таке.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Тобто позичальник (1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та (2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання (1) повернути грошові кошти у встановлений строк та (2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.
Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому.
Поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).
Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.
На відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).
Вирішуючи спір, суд застосовує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що відсотки до 11.06.2021 у розмірі 1 276,00 грн є відсотками за користування кредитом, які відповідач повинен сплати позивачу на підставі статті 1048 ЦК України.
Однак відсотки, нараховані у період з 12.06.2021 до 08.10.2021 у розмірі 13 381,50 грн є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, що передбачено ст. 625 ЦК України. Виплати за ст. 625 ЦК — це спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за неправомірне утримання грошей (прострочення) 
Позивач не заявляв вимог про стягнення з відповідача відшкодування за неправомірне утримання грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України, а суд не може виходити за межі позовних вимог.
Тому суд відмовляє у стягненні процентів за період з 12.06.2021 до 08.10.2021 у розмірі 13 381,50 грн.
Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача прострочене тіло кредиту у розмірі 5 500,00 грн та відсотки за користування кредитом за встановлений договором період кредитування у розмірі 1 276,00 грн, усього 6 776,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, що підтверджено Договором про надання правничої допомоги, Додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги, протоколом погодження вартості послуг, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреністю.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Поззов задоволено у розмірі 33,62% від заявленої суми. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 814,41 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 2 353,40 грн.
Керуючись статтями 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" заборгованість за кредитним договором № 226774865 від 22.05.2021 у розмірі 6 776,00 (шість тисяч сімсот сімдесят шість 00 коп.) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 814,41 (вісімсот чотирнадцять грн 41 коп.) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" судові витрати у виді витрат на правничу допомогу у розмірі 2 353,40 (дві тисячі триста п`ятдесят три грн 40 коп.) грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ", код ЄДРПОУ 43541163, адреса місцезнаходження: вул. Рогнідинська, будинок 4-А, офіс 10, м. Київ, 01024, інші дані суду не відомі.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Суддя	Літвінова Г.М.