П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.05.2026  	Справа №607/7523/26 Провадження №3/607/2651/2026	

м. Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
- за ст. 122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
встановив: 
ОСОБА_1 05 березня 2026 року о 19 год. 08 хв., за адресою: бульвар Тарнавського, 8, м.Тернопіль, керуючи транспортним засобом марки NISSAN LEAF, номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд на автомобіль марки Citroen Picasso, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів: 2.3б, 13.1 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП. 
Крім того, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №629284 від 01 квітня 2026 року, ОСОБА_1 05 березня 2026 року о 19 год. 08 хв., за адресою: бульвар Тарнавського, 8, м.Тернопіль, керуючи транспортним засобом марки NISSAN LEAF, номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетною до ДТП місце пригоди залишила, чим порушила вимоги п. 2.10А ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 та її захисник Строцень Т.О. не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Адвокат Строцень Т.О. звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 . 
Також від адвоката Строценя Т.О. надійшло письмове пояснення, у якому він просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення. У поясненні зазначив, що ОСОБА_1 не мала умислу на залишення місця події, оскільки не відчула моменту зіткнення, що виключає суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Також у поясненні зазначено, що ОСОБА_1 визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно з ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Судом встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена матеріалами справи дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №629279 від 01 квітня 2026 року;
- схемою місця ДТП, яка сталася 05 березня 2026 року о 19 год. 08 хв., за адресою: бульвар Тарнавського, 8, м.Тернопіль;
- письмовим поясненням ОСОБА_2 від 05 березня 2026 року;
- даними рапорту старшого інспектора чергового УПП в Тернопільській області ДПП Фурман А.П. від 05 березня 2026 року;
- протоколом огляду транспортного засобу від 06 березня 2026 року;
- письмовим поясненням ОСОБА_3 від 06 березня 2026 року;
- протоколом огляду транспортного засобу від 01 квітня 2026 року;
- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 01 квітня 2026 року.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушниці, ступінь вини, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона даної статті виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Пунктом 2.10а ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності , передбачала шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Пунктом 1.10 ПДР України передбачено, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, а також беручи до уваги письмове пояснення ОСОБА_4 можна дійти висновку, що ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні ДТП з необережності, однак вона не мала наміру залишати місце події, оскільки не відчула моменту зіткнення транспортних засобів. У поясненні зазначено, що ОСОБА_1 05 березня 2026 року приблизно о 19 год. 08 хв. керувала транспортним засобом марки NISSAN LEAF, номерний знак НОМЕР_1 та рухалася по вул.Тарнавського, м.Тернопіль. Під час руху ОСОБА_1 проїжджала повз місце ДТП, що відбулась за участю інших транспортних засобів. У зв`язку зі щільністю руху та складною дорожньою обстановкою, вона здійснювала маневрування з мінімальною швидкістю, намагаючись продовжити рух в транспортному потоці. Разом з тим, у момент можливого контакту транспортних засобів, ОСОБА_1 не почула жодного удару, стороннього звуку, скреготу чи іншого характерного шуму, який би об`єктивно свідчив про зіткнення. Вона не почула жодного поштовху, вібрації, зміни траєкторії руху автомобіля, які могли б вказувати про настання ДТП. У зв`язку з наведеним М`яхкота була переконана, що жодної ДТП за її участю не відбулося, тому продовжила рух. Наступного дня, підійшовши до свого автомобіля вже у світлу пору доби, ОСОБА_5 вперше помітила на передній правій дверці сліди забруднення, незначні потертості лакофарбового покриття та інші мінімальні зовнішні пошкодження. При цьому вона об?єктивно не могла достеменно встановити час, місце та обставини їх виникнення, оскільки напередодні жодного зіткнення не відчула та не усвідомлювала. Після того, як з ОСОБА_6 зв?язалися працівники поліції та повідомили про обставини можливого ДТП, вона не ухилялася від спілкування, не переховувалася, не заперечувала наявність автомобіля, не вчиняла дій щодо приховування слідів, а навпаки - одразу пішла на співпрацю з органом поліції, надала транспортний засіб для огляду та пояснення, сприяла встановленню всіх фактичних обставин справи. 
Зі змісту письмового пояснення від 05 березня 2026 року ОСОБА_2 вбачається, що під час складання Європротоколу 05 березня 2026 року, транспортний засіб NISSAN LEAF, номерний знак НОМЕР_1 під час об`їзду її транспортного засобу по вул.Тарнавського м.Тернопіль, допустив зіткнення та пошкодив задній бампер.
У письмовому поясненні від 01 квітня 2026 року ОСОБА_1 зазначила, що 05 березня 2026 року приблизно о 19:08 год. керувала автомобілем по вул.Тарнавського, 8, м.Тернопіль. Була темна пора доби, проїжджаючи ДТП за участю інших автомобілів, допустила зіткнення з транспортним засобом марки з автомобілем, який був учасником ДТП. Будь-яких ознак зіткнення не відчула, тому продовжила рух. 
Під час встановлення обставин ДТП ОСОБА_1 надала транспортний засіб для огляду та сприяла встановленню всіх фактичних обставин справи. Така поведінка після отримання інформації про подію повністю спростовує припущення про наявність умислу на уникнення відповідальності чи свідоме залишення місця ДТП.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 залишила місце ДТП, оскільки не усвідомлювала, що вона стала учасником ДТП, а тому в її діях був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, отже в її діях відсутня і суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.
На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така ж позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -
постановив:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 грн. 60 коп.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП – закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя	Т. Я. Багрій