Дата документу 08.06.2026 
Справа № 334/9711/25
Провадження № 1-кп/334/376/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
08 червня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
представника потерпілої ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, оператор відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, військове звання «старший солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не засуджений,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4 ст. 186 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.04.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України № НОМЕР_3 (по стройовій частині) ОСОБА_6 призначено на посаду оператора відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_1 механізованого батальйону, маючи штатно - посадову категорію «старший солдат», та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою.
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_6 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст.ст. 1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.
Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, у період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим законом) та надалі продовженого в установленому порядку, 22 серпня 2025 року приблизно о 14:15, знаходячись біля пішохідного мосту через річку Верхня Хортиця, розташованого по провулку Арбатському, у місці перетину водотоку з вулично-дорожньою мережею між перехрестями з вулицею Житня (південний підхід) та зоною примикання забудови по провулку Арбатському (північний підхід), ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до раніше незнайомої малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка попросив надати у тимчасове користування її майно - мобільний телефон «Хіаоші Redmi Note 9 Pro» у корпусі бірюзового кольору, ІМЕІ № 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ № 2: НОМЕР_5 вартістю 2863,33 грн, та бездротові накладні навушники з мікрофоном «AKZ15» (арт. 101093) у білому корпусі вартістю 387,4 грн, підключені до вказаного телефону по бездротовому з`єднанню.
Отримавши зазначене майно, ОСОБА_6 не мав наміру його повертати, на законну вимогу потерпілої повернути телефон і наушники не реагував, та погрожуючи застосуванням фізичної розправи змусив потерпілу залишити місце події, після чого розпорядився чужим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 3250,73 грн. 
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України – відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану. 
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, проте надав пояснення, що не відповідають фактичним обставинам справи, зазначеним у обвинувальному акті. 
Обвинувачений пояснив, що 22.08.2025 ночував зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 у будинку знайомого ОСОБА_9 . Зранку він співмешканку відправив додому, а сам пішов до своєї бабусі, ОСОБА_10 , де під час сніданку вони разом вживали приблизно 50 гр самогону. Далі він поїхав на Осипенківський мікрорайон зустрітися зі знайомими, після чого пішов через балку додому. На невеликому мосту через річку побачив дівчину у навушниках, яка стояла на містку. Вона стояла до нього спиною, дивилася кудись у сторону посадки, тому щоб привернути її увагу він похлопав її по плечу. Вона обернулася і спитала що його треба. Обвинувачений попросив телефон подзвонити матері, дівчина погодилися, самостійно віддала телефон з навушниками, бо не хотіла їх від`єднувати через блютуз. ОСОБА_6 відійшов від неї та зробив вигляд, що телефонує, хоча насправді нікому не дзвонив. Кілька хвилин він вдавав розмову по телефону, відходив подалі від неї, але потерпіла рухалася за ним та не відставала, стояла поруч та наполегливо чекала коли він поверне їй телефон. Після цього, він їй сказав «йди звідси», і дівчина побігла, він побіг у протилежному напрямку. По дорозі поки біг загубив навушники. ОСОБА_6 пояснив, що віддавати телефон не планував, хотів зробити вигляд що розмовляє та непомітно втекти, проте потерпіла постійно була поруч та не відставала від нього. Також обвинувачений пояснив, що потерпіла не виглядала дорослою, йому було відразу зрозуміло що вона неповнолітня. З викраденим телефоном обвинувачений пішов до будинку ОСОБА_9 , його вдома не було, але його впустив інший хлопець, який також там мешкає. У будинку ОСОБА_6 на викраденому телефоні відновив заводські налаштування з метою його подальшого продажу. Він подзвонив ОСОБА_11 та спитав чи є хтось, кому можна продати телефон, та отримав підтвердження. При зустрічі ОСОБА_12 телефон сподобався, вона вирішила його купити. Частину коштів ОСОБА_12 перевела на карту ОСОБА_8 . Після цього він з ОСОБА_8 поїхав до бабусі, він перевдягнувся, пообідав. Далі вони з ОСОБА_8 пішки пішли до будинку ОСОБА_9 , біля будинку було багато людей, поліція, його там і затримали. 
ОСОБА_6 у своїх поясненнях наголосив, що жодних дій сексуального характеру щодо потерпілої не вчиняв, не погрожував їй, тільки намагався обманом заволодіти її телефоном, але потерпіла була занадто наполеглива, тому він був вимушений дати їй зрозуміти, що телефон не віддасть, щоб вона пішла.
Також, обвинувачений не вважає, що був у стані алкогольного сп`яніння, бо алкоголь вживав зранку у невеликій кількості, тому в обід вже протверезів. Не заперечував періодичне вживання наркотичних засобів, пояснив що напередодні ввечері курив «траву».
Обвинувачений пояснив, що у вчиненому розкаюється, просив суворо його не карати, шкоду потерпілій не відшкодував. Цивільний позов визнає частково, вважає, що заявлена сума моральної шкоди значно завищена. 
Представник потерпілого у судовому засіданні підтримав цивільний позов, просив задовольнити. Представник просила звернути увагу, що потерпілою є малолітня особа, вказані обставини були для неї психотравмуючими, вона боїться чоловіків, особливо у військовій формі, навіть не може нормально спілкуватися з батьком – військовим. Крім того, ОСОБА_6 висунуто обвинувачення щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, потерпілою в якому є також ОСОБА_7 . Всіма вказаними діями обвинувачений спричинив сильні моральні страждання потерпілій, тому просить призначити йому покарання у виді десяти років позбавлення волі. 
Захисник пояснив, що обвинувачений вину визнає у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому, цивільний позов визнає частково, готовий виплачувати відшкодування. Просить застосувати положення ст. 69 КК та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. 
Незважаючи на надані обвинуваченим ОСОБА_6 показання, його винуватість повністю підтверджується показаннями потерпілої, її законного представника, свідків, безпосередньо допитаних в суді, а також дослідженими письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.
Законний представник потерпілої ОСОБА_13 пояснила, що 22.08.2025 року вона перебувала на роботі, о 14:20 від її матері прийшло СМС, що у дочки, ОСОБА_7 , п`яний військовий забрав телефон та навушники. Вона викликала поліцію та побігла додому. Разом з поліцією та дочкою вона поїхала на місце події. Коли стояли там, вона помітила, що топ на дочці якось неправильно вдягнений, це здалося підозрілим. ОСОБА_7 йшла додому від репетитора стежкою, бо так швидше. Цією дорогою користуються місцеві, але воно не людне. ОСОБА_7 дитина сором`язлива, вчиненим була шокована, наразі боїться чоловіків, особливо у військовій формі, навіть батька. 
Малолітня потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, у судовому засідання було досліджено відеозапис допиту потерпілої від 22.08.2022 року у приміщенні «зеленої кімнати» Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за участю психолога ОСОБА_14 , оскільки усі учасники кримінального провадження вважали недоцільним допитувати малолітню потерпілу безпосередньо у судовому засіданні через її вік та психічний стан. Під час вказаного допиту потерпіла пояснила, що вона поверталася від репетитора стежкою через балку, на мосту зупинилася, подумати. До неї підійшов чоловік у військовій формі, обійняв її ззаду, почав питати як її звуть, вік, чим вона займається. Потерпіла відповіла на питання щодо віку. Потім чоловік попросив телефон, бо йому треба подзвонити матері. Вона віддала йому телефон та навушники, він відійшов, ніби щоб потерпіла не підслуховувала розмову, але залишався у полі зору потерпілої. Потім чоловік повернувся до неї, почав питати, чи є у потерпілої хлопець, що для її віку нормально мати стосунки з хлопцями. Чоловік почав питати чи можна її обійняти, пропонував гроші за такі дії, на що потерпіла категорично відмовила, відповіла, що їй не подобаються коли її торкаються. Але чоловік проігнорував її слова та почав торкатися її за груди, пропонував поцілуватися, потерпіла відмовилася. Тоді чоловік став погрожувати що її заріже, казав щоб вона стала на коліна. ОСОБА_7 попросила повернути телефон, але чоловік не реагував. Потім, стоячи обличчям до неї, він зняв штани і труси, вона відвернулася, потім почула як він закричав «біжи». ОСОБА_7 злякалася та побігла з місяця події, чоловік спочатку зробив вигляд що йде за нею, але коли вона обернулася, то побачила, що він побіг у протилежному напрямку. На містку та стежці людей інших не було, навколо дерева, кущі, сміття, приватні будинки трохи далі. Також, під час допиту потерпіла ОСОБА_7 детально описала чоловіка та викрадені речі. 
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_6 є її онуком. Вона мешкає у цивільному шлюбі з ОСОБА_15 , ОСОБА_6 також часто жив разом з ними, поки не зійшовся з ОСОБА_8 та почав проживати за іншою адресою. Останній раз бачила у літку 2025 року, перед затриманням. ОСОБА_6 прийшов до свідка з ОСОБА_8 в обід, покупався, перевдягнувся, нічого особливого не розповідав, усе було як завжди. Потім приїхала поліція, сказала, що ОСОБА_6 вкрав телефон, забрали речі ОСОБА_6 в яких він прийшов, складали якісь документи. Свідок була дуже здивована, бо у її онука не було проблем з законом. Він був у лавах ЗСУ з 2018 році, потім прийшов у відпустку і сказав, що більше назад не повернеться. ОСОБА_6 до неї прийшов тверезий, щодо наркотичних засобів не впевнена. 
Свідок ОСОБА_16 пояснила, що з 2014 року з метою захисту на власному будинку встановлені камери відеонагляду, дві камери направлені на двір, інші на вулицю. Пояснила, що у літку 2025 року прийшли поліцейські, переписали записи з камер. Свідок записи не дивилися, про події нічого не знає, поліцейський сказав, що ніби у дівчини вкрали телефон, обвинуваченого не знає. 
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 друг її брата. мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 прийшов до свідка в гості запропонував телефон, у зеленому корпусі, був не заблокований, інформації на ньому не було. Свідок купила у обвинуваченого вказаний телефон за 1000,00 грн, а через годину приїхала поліція та телефон забрала. 
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що зустрічалася з ОСОБА_6 близько трьох років, спільних дітей не мають. В день коли його затримали, приблизно у серпні 2025 року, вони зранку побачились, потім вона пішла додому, а ОСОБА_6 поїхав до своєї бабусі. Потім десь о 16 год. подзвонив, запропонував поїхати до бабусі, ОСОБА_10 . Телефон бачила вже у руках ОСОБА_12 , вона казала, що їй його подарували, ОСОБА_6 про телефон їй нічого не розповідав. Після цього вона з обвинуваченим пішла до будинку ОСОБА_9 , де вже чекала поліція, ОСОБА_6 затримали – вдягли кайданки, бо він пручався. ОСОБА_6 військовий, він відпросився у командира на день, а затримався дома на два тижні, їй навіть командир дзвонив, питав, чому обвинувачений не повертається. ОСОБА_6 казав, що у військову частину більше не повернеться. Обвинувачений був у зелених шортах та футболці «піксель», у бабусі перевдягнувся. Також, свідок пояснила, що ОСОБА_6 регулярно вживає наркотичні засоби, які замовляє через інтернет, часто розплачувався її картою. Того дня також перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки вона бачила як він курив. 
Крім цього, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується такими письмовими доказами в їх сукупності, що є допустимими та належними, а саме:
- рапортом №31009 від 22.08.2025 року, відповідно до якого 22.08.2025 року о 14:41 надійшло повідомлення зі служби и 102 про те, що 22.08.2025 о 14:40 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, пів години тому на перехресті до дитини підійшов військовий в алкогольному сп`янінні та вихватив телефон та навушники та почав кричати. 
- протоколом огляду місця події за участю ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , актом застосування службового собаки, з фототаблицями, та відео записом проведеної слідчої дії на флеш-носії, який був оглянутий у судовому засіданні
- протоколом огляду від 22.08.2025 року з диском до нього, який був оглянутий у судовому засіданні. Було досліджено відеозапис з камери зовнішнього спостереження, розташованої на фасаді житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Батуринська, буд. 9-А, наданий свідком ОСОБА_19 . На вказаному відеозаписі в 14:25 обвинувачений проходить вздовж будинку по вулиці.
- протоколом огляду від 22.08.2025 року з диском до нього, який був оглянутий у судовому засіданні. Було досліджено відеозапис з камери зовнішнього спостереження, розташованої на в`їзді до гаражного кооперативу «Старий Осипенківський» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Узбекистанська, буд. 3-А, наданий свідком ОСОБА_20 . На вказаному відеозаписі в 14:09 потерпіла проходить вздовж дороги перед рядами гаражів. 
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, поданої ОСОБА_13 22.08.2025 року, яка повідомила, що невідомий чоловік 22.08.2025 року біля 14:00 відкрито заволодів речами її дочки, ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном Редмі-9 синього кольору та навушниками на перехресті вул. Зестафонської та вул. Узбекистанської. 
- копією висновку психолога за результатами проведення допиту потерпілої ОСОБА_7 від 25.08.2025 року (проведено допит 22.08.2025 року в приміщенні «зеленої кімнати»). Відповідно до вказаного висновку, психолог вказує, що аналіз наданої інформації свідчить, що ОСОБА_7 пережила серйозну психологічну травму внаслідок вербального та фізичного домагання. Незважаючи на те, що вона змогла уникнути подальшого насильства, сам факт погроз, сексуальних пропозицій та фізичного контакту з боку незнайомої дорослої людини є глибоко травмуючим. 
- копією протоколу огляду місця події від 22.08.2025 року з фототаблицями, під час якого у потерпілої було вилучено футболку білого кольору, штани чорного кольору, топ чорного кольору.
- протоколом огляду речей від 23.08.2025 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , законного представника потерпілої ОСОБА_13 , психолога та понятих. Під час слідчої дії потерпілій було надано для огляду предмети одягу, що належать ОСОБА_6 (футболка, шорти, сумка - бананка). Потерпіла впізнала сумку та шорти, щодо футболки потерпіла сумнівалася. 
- протоколом огляду речей від 23.08.2025 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , законного представника потерпілої ОСОБА_13 , психолога та понятих. Під час слідчої дії потерпілій було надано для огляду телефон «Redmi Note Pro 9» у корпусі бірюзового кольору, добровільно виданий ОСОБА_12 . Потерпіла впізнала за зовнішніми ознаками телефон, який був викрадений в неї невідомим чоловіком 22.08.2025 року.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2025 року з відеозаписом до нього, за участю потерпілої ОСОБА_7 , законного представника потерпілої ОСОБА_13 , психолога та понятих, під час якого потерпіла впізнала ОСОБА_6 
- висновком судово – психіатричного експерта №615 від 01.10.2025 року, потерпіла ОСОБА_7 на період здійснення відносно неї кримінального правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждала, могла правильно сприймати обставини та характер скоєних проти неї протиправних дій та може за своїм психічним станом давати покази на досудовому слідстві та у суді. На теперішній час ОСОБА_7 виявляє ознаки психічного розладу – розладу адаптації з помірно – вираженою тривожно – депресивною симптоматикою. Виникнення вказаного розладу пов`язане з характером скоєних проти неї дій. На момент виникнення досліджуваної за кримінальним провадженням ситуації та на подальший період часу досліджувана ситуація (дії ОСОБА_6 22.08.2025) мала ознаки істотного психотравмуючого характеру та призвела до тривалих порушень у психоемоційній сфері (страх, розгубленість, вразливість, пригнічений настрій, тенденція до соціальної ізоляції) неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 . Потерпіла немає підвищеної схильності до навіювання та фантазування, які б могли б впливати на її показання під час досудового розслідування. 
- протоколом огляду від 23.08.2025 року, за участю свідка ОСОБА_12 , яка добровільно видала мобільний телефон «Redmi Note Pro 9» у корпусі бірюзового кольору;
- висновком експерта №СЕ-19/108-25/19725 від 08.09.2025 року, відповідно до якого ринкова вартість бездротових накладних навушників з мікрофоном «AKZ15» (арт 101093), які перебували у користуванні приблизно з весни 2025 року, придбаних новими у магазині «Аврора», у робочому стані, цілими, без пошкоджень, на момент вчинення злочину, станом на 22.08.2025 року складає 387, 40 грн. 
- висновком експерта №СЕ/108-25/19726-ТВ від 09.09.2025 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 9 Pro» 6/64 Gb, у корпусі бірюзового кольору, який перебував у користуванні з 16.06.2025 року, придбаний у робочому стані б/в, цілого, без пошкоджень, без зарядного пристрою, станом на 22.08.2025 року складає 2863, 33 грн.
- протоколом огляду речі від 23.08.2025 року за участю свідка ОСОБА_10 , яка добровільна видала особисті речі ОСОБА_6 : чоловіча камуфляжна футболка зелено – коричневого кольору, темно-зелені шорти з написом «LA», сумка – бананка зеленого кольору. 
- висновком судово – психіатричного експерта №400 від 01.10.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_6 виявляв та виявляє у теперішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності. В період інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а зі слів ОСОБА_6 перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 
Ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У відповідності до загальних засад кримінального судочинства обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Отже, суд, керуючись законом, проаналізувавши досліджені докази, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими та достатніми, і у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. 
Хоча початкові дії обвинуваченого були направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, оскільки ОСОБА_7 добровільно віддала свій телефон та навушники, проте у подальшому на законну вимогу потерпілої повернути майно ОСОБА_6 відкрито її проігнорував, та не бажаючи повертати телефон, відкрито продовжуючи утримувати майно потерпілої, наказав їй тікати, тобто відкрито заволодів майном ОСОБА_7 . Користуючись тим, що потерпіла злякалася та втекла, залишив місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим на власний розсуд. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені, обставини, які обтяжують покарання – вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини. 
Судом не визнається обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття. Щире каяття повинно бути беззастережним, повинно включати в себе і розкаяння у наслідках вчинених дій, їх передбаченні та розумінні. Обвинувачений на власний розсуд має право відповідно до чинного кримінального закону обирати спосіб захисту від обвинувачення, що може полягати у невизнанні вини або визнанні вини у вчиненому із запереченням тяжкості наслідків чи певних обставин вчинення злочину. Щире каяття у протиправних кримінально-караних діях в даній категорії справ пов`язується як з діями, так і з їх наслідками, проте обвинувачений у судовому засіданні не висловлював жодного каяття з приводу вчиненого. ОСОБА_6 не висловлював тверджень щодо його негативного ставлення до своїх дій, що полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене, незважаючи на той факт, що обвинувачений по суті не оспорює, що протиправно заволодів чужим майном потерпілої. 
Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, відношення останнього до вчиненого.
ОСОБА_6 раніше не засуджений, на обліку у лікаря – психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, не одружений, є військовослужбовцем. 
Також, суд звертає увагу, що обвинувачений не заперечував вживання алкогольних напоїв зранку та вживання наркотичних засобів напередодні ввечері. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вказували на регулярне вживання наркотичних засобів обвинуваченим. 
Також суд враховує, що поведінка ОСОБА_6 у судовому засіданні свідчить про відсутність, як усвідомлення ним наслідків своїх діянь, так і каяття у вчиненому; враховує відсутність пом`якшуючих його покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку із чим для досягнення цілей покарання, виправлення обвинуваченого можливе виключно за умови його ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання, який необхідно обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 22.08.2025 року. 
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно довідки про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/19588-ФХД від 11.09.2025 року вартість витрат складає 1782,80 грн, довідки про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/19725-ТВ від 08.09.2025 року вартість витрат складає 891,40 грн, довідки про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/19726-ТВ від 11.09.2025 року вартість витрат складає 891,40 грн. Загальна вартість витрат на залучення експертів складає 3565,60 грн. 
24.11.2025 року законний представник потерпілої ОСОБА_13 , яка діє в інтересах малолітньої дочки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала до суду цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення завданої ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 150 000,00 грн. 
Позивач вказує, що її дочці ОСОБА_7 внаслідок протиправних дій, вчинених обвинуваченим, була завдана значна моральна та психологічна шкода. Так, відповідно до судово – психіатричного експерта №615 від 31.10.2025 року: « На теперішній час ОСОБА_7 виявляє ознаки психічного розладу – розлад адаптації з помірно – вираженою тривожно – депресивною симптоматикою. Час виникнення вказаних порушень, фабула переживань пов`язана з особливостями взаємодії з ОСОБА_6 , дозволяють стверджувати, що виникнення вказаних розладів пов`язано з характером скоєних проти неї дій. При теперішньому клінічному дослідженні у підекспертної виявлено помірно виражені тривожно – депресивні розлади, інтенсивність яких чітко корелює з будь-якою згадкою про особливості взаємодії з ОСОБА_6 22.08.2025 року». 
Після вчиненого щодо неї злочину ОСОБА_21 має пригнічений стан, періодично плаче, постійно думає про те що сталося. Незважаючи на час, що пройшов з момент вчинення проти неї протиправних дій, вона не може переносити коли до неї хтось наближаються, не виносить вигляду військового однострою: не спілкувалася з батьком місяць, коли він повертався з військової частини на короткі відпустки і бачила його у військовій формі. 
Потерпіла вже тривалий час перебуває в постійній емоційній напрузі, у неї знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, нервозність, дратівливість, побоювання чоловіків, адже обвинувачений, який як будучі військовим повинен захищати інших, а вчинив такий низький та аморальний злочин. Наслідки пережитої ситуації є істотно психотрамуючими та до теперішнього часу погіршують соціальне функціонування та якість життя потерпілої, вимагаючи залучення фізичних та душевних ресурсів на їх подолання. 
ОСОБА_6 проти позову заперечував, вважає заявлена сума відшкодування перебільшена. 
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 цього Кодексу, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У роз`ясненнях, які містяться у п. п. 3,7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (із змінами, внесеними згідно з постановою № 5 від 25.05.2001) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема: від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи наведені у цивільному позову обставини, суд погоджується із доводами законного представника потерпілої, що внаслідок вчинення обвинуваченим відносно ОСОБА_7 протиправних дій, вона зазнала моральних та психологічних страждань, пережиті події безпосередньо вплинули на її психологічний стан здоров`я, повернення до звичного способу життя потребує певних зусиль, оскільки негативні переживання та спогади про вказані події. 
Відповідно до висновку експерта №615, потерпіла виявляє ознаки психічного розладу – розлад адаптації з помірно – вираженою тривожно – депресивною симптоматикою, що є наслідком протиправних дій обвинуваченого. У той же час, суд звертає увагу, що ОСОБА_6 також обвинувачується у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_21 22.08.2025 року (матеріали кримінального провадження за ч. 2 ст. 156 КК України виділено в окреме кримінальне провадження). Оскільки події відбували одночасно, то моральні страждання потерпілої тісно переплетені з різними обставинами та переживаннями. При цьому, суд лише вказує, що ОСОБА_6 висунуте таке обвинувачення та не оцінює чи мали місце такі дії, а також винуватість ОСОБА_6 у вчиненні таких дій.
При цьому суд враховує, що позовні вимоги, більшою мірою ґрунтуються на висновку експерта №615 від 01.10.2025 року, який був складений до виділення матеріалів кримінального провадження за ч. 2 ст. 156 КК України в окреме кримінальне провадження.
Відтак, суд вважає, що діями обвинуваченого потерпілій було заподіяно моральну шкоду, і, враховуючи характер та обсяг понесених ними душевних страждань, тяжкість вимушених змін у її житті, глибину переживань, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення цивільного позову та про визначення моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню у розмірі 30 000, 00 грн, що відповідає ступеню моральних страждань, обставинам заподіяння шкоди та вимогам справедливості і розумності.
Ухвалою суду від 16.04.2026 року ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.06.2026 року. У судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд не вбачає. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-370, 373-374 КПК України, 
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі. 
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 рахувати з дати фактичного затримання, тобто з 22.08.2025 року. 
Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 22.08.2025 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін. 
Цивільний позов ОСОБА_13 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн 00 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Скасувати арешт на мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 9 Pro» у корпусі бірюзового кольору, ІМЕІ № 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ № 2: НОМЕР_5 , накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2025 року.
Речові докази у вигляді відеозаписів, збережені на диску для лазерних систем зчитування, що долучені до матеріалів справи – залишити у матеріалах справи. 
Речовий доказ – мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 9 Pro» у корпусі бірюзового кольору, ІМЕІ № 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ № 2: НОМЕР_5 , який зберігаються у камері схову Запорізького РУП ГУНП у Запорізькій області – повернути ОСОБА_13 . 
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 3565 грн 60 коп. 
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.
Суддя: ОСОБА_1