ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/4190/25 пров. № А/857/34030/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Качмара В.Я., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року (головуюча суддя: Плахтій А.М., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 23.04.2025, звернувся з позовом до суду, в якому просив:
визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірі 1,0796 з 01.11.2024 та у розмірі 1,115 з 01.03.2025;
- зобов`язати здійснити перерахунок і виплату індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,0796, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.11.2024;
- зобов`язати здійснити перерахунок і виплату індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,0796), та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2025.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі – Закон №1058-IV), починаючи з 02.01.2023. Кабінет Міністрів України, 23.02.2024 прийняв постанову № 185 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі - Постанова № 185). Кабінет Міністрів України, 25.02.2025 прийняв постанову № 209 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі - Постанова № 209). Зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2024 з урахуванням індексації згідно з Постановою №185 та з 01.03.2025 з урахуванням індексації згідно з Постановою № 209. Листом № 3587-3251/П-02/8-0300/23 від 18.03.2025 відповідач повідомив, що нарахована індексація до пенсії обчислена та виплачується згідно чинного законодавства.
Позивач вказує, що положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі - Порядок № 124) не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону № 1058-IV); показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку №124).
На думку позивача, при нарахуванні індексації повинні застосовуватися положення частини другої статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та 1,115.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 індексацію пенсії та перерахунок пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 з 01 листопада 2024 року та у розмірі 1,115 з 01 березня 2025 року, у зв`язку із чим провести виплату недоотриманої пенсії.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що при обчисленні пенсії за віком позивача, відповідно до Закону № 1058-IV, відповідачем було застосовано середній заробіток в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020 - 2022, який становив — 12236,71 грн. Оскільки цей розмір є більшим за розміри показників середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії з урахуванням її індексації відповідно до статті 42 Закону № 1058-IV, а саме: 7994,97 грн (з 01 березня 2024), тому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області позивачу було призначено відповідну надбавку до пенсії, які виплачувались в розмірах, визначених Постановами Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024.
З огляду на викладене, відповідач у спірних правовідносинах, діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його дії не можна вважати протиправними.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, починаючи з 02.01.2023, яка йому призначена із врахуванням середньомісячного заробітку – 14985,56 грн (за 2020-2022 роки).
Представник позивача – адвокат Лукомська В.В. звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії.
Листом від 18.03.2025 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що розмір пенсійної виплати обчислено відповідно до норм чинного законодавства.
При цьому розмір пенсії з 02.01.2023 складав 6085,39 грн, з них: 6031,69 грн – розмір пенсії за віком (14985,56 грн х 040250): 53,70 грн – доплата за 5 років понаднормованого стажу (1074,00 х 5%)…. Перерахований розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 становить 6185,39 грн, у тому числі 100 грн - індексація на виконання Постанови №185… З 01.03.2025 проведено перерахунок пенсії заявника із використанням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 12658,88 грн (12236,71 грн х 1,0345). Враховуючи персональні дані про стаж та заробітну плату розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 6623,60, з них 6381,948 грн – основний розмір пенсії за віком (1550257 грн х 0,41167); 141,66 грн – доплата за 6 років понаднормованого стажу (2361 грн – 6%); 100 грн – доплата згідно Постанови № 185.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ у Волинській області, здійснюючи перерахунок пенсії позивачу на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV, встановивши щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100,00 грн у 2024 році, замість застосування коефіцієнта збільшення 1,0796 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяло не відповідно до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення є встановленим законами та іншими нормативно-правовими актами України механізмом підвищення грошових доходів, що забезпечує часткове або повне відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 зазначеного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, отримані у гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
За приписами статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексація доходів населення є державною соціальною гарантією, спрямованою на підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх доходів в умовах зростання цін. Відповідно до частини другої статті 19 цього Закону державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» економічною підставою для проведення індексації є перевищення індексу споживчих цін порогу індексації, який встановлено у розмірі 103 відсотків.
Частиною другою статті 9 цього Закону передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що Законом України від 15.02.2022 № 2040-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» викладено у новій редакції частину п`яту статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до якої індексація пенсій здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до частини другої статті 42 зазначеного Закону, з метою забезпечення індексації пенсій щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам зростання індексу споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року проведення такого збільшення, порівняно з трьома календарними роками, які їм передували.
При цьому у разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України розмір такого збільшення може бути підвищений, однак не більше ніж до 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) за відповідний період.
Розмір та порядок зазначеного збільшення визначаються Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.
Оцінюючи наведені норми у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що індексація пенсій є обов`язковою державною соціальною гарантією, яка підлягає реалізації у встановленому законом порядку, а органи Пенсійного фонду України зобов`язані забезпечувати її проведення відповідно до вимог чинного законодавства та рішень Кабінету Міністрів України, прийнятих на його виконання.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок пенсії Кабінет Міністрів України постановою від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок №124).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні здійснювався шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року, на відповідний коефіцієнт. При цьому кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням вже збільшеного у попередні роки показника.
Пунктом 4 Порядку №124 визначено формулу обчислення коефіцієнта збільшення, яка враховує 50 відсотків зростання індексу споживчих цін та 50 відсотків зростання середньої заробітної плати за визначені періоди, що загалом кореспондує положенням частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом із тим, Порядком №124 передбачено, що базовим показником для такого збільшення є фіксований показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року, який підлягає подальшому коригуванню шляхом застосування відповідних коефіцієнтів у наступні роки.
Суд апеляційної інстанції встановив, що у подальшому Кабінет Міністрів України щороку визначав конкретні коефіцієнти індексації шляхом прийняття відповідних постанов, зокрема: постанови від 22.02.2021 №127, від 16.02.2022 №118, від 24.02.2023 №168, від 23.02.2024 №185, якими передбачалося проведення перерахунку пенсій з 1 березня відповідного року із застосуванням встановлених коефіцієнтів (1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 відповідно), а також запровадження додаткових щомісячних доплат у разі, якщо розмір пенсії не підвищувався внаслідок такого перерахунку.
Крім того, пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» тимчасово зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», тоді як пунктом 8 цього ж розділу встановлено, що положення частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2023 році застосовуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, що стало підставою для прийняття постанови №168.
Аналогічний підхід щодо щорічного визначення порядку та коефіцієнтів індексації збережено і в наступних нормативно-правових актах Кабінету Міністрів України.
Разом з тим, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положення Порядку №124 у частині визначення базового показника для проведення індексації не повністю узгоджуються з приписами частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зокрема, якщо закон передбачає щорічне збільшення актуального показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, то Порядок №124 фактично закріплює інший підхід, відповідно до якого збільшенню підлягає фіксований показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року з його подальшим коригуванням у наступні роки.
Таким чином, має місце нормативна невідповідність між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, яка полягає у різному визначенні бази для застосування коефіцієнта збільшення, що, у свою чергу, впливає на обсяг пенсійних виплат.
– відповідно до Закону – показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії;
– відповідно до Порядку № 124 – показник середньої заробітної плати (доходу) станом на 01 жовтня 2017 року.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципами законодавчого визначення умов і порядку його здійснення та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Зазначені принципи передбачають, що умови, порядок призначення та перерахунку пенсій мають визначатися виключно законом, що забезпечує правову визначеність, передбачуваність та рівність прав усіх учасників пенсійної системи. Водночас принцип диференціації забезпечує прямий зв`язок між розміром сплачених страхових внесків, тривалістю страхового стажу та розміром пенсійних виплат, що відповідає засадам соціальної справедливості.
Встановлення підзаконним нормативно-правовим актом іншого підходу до визначення базового показника для індексації, ніж передбачено законом, порушує зазначені принципи, оскільки призводить до спотворення механізму обчислення пенсії та нівелює залежність її розміру від фактичних показників заробітної плати, які враховувалися під час призначення пенсії.
Отже, абзаци перший та другий пункту 5 Порядку № 124 підлягають застосуванню лише у тій частині, що не суперечить положенням частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме – з урахуванням того, що під час проведення індексації має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався при призначенні конкретної пенсії.
У разі невідповідності підзаконного нормативно-правового акта закону суд відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України застосовує правовий акт вищої юридичної сили.
Зазначене узгоджується з принципом верховенства права, який передбачає, зокрема, обов`язок суду забезпечувати пріоритет закону над підзаконними актами та застосовувати норми права, які відповідають критерію «якості закону».
Правова позиція щодо недопустимості застосування нормативно-правових актів, які суперечать законам України, неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.03.2019 у справі № 913/204/18 та від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19, відповідно до яких суди не повинні застосовувати такі акти незалежно від їх чинності.
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2024 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV положень пункту 5 Порядку №124 є протиправним.
Враховуючи зазначене, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-ІV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2025 у справі №620/7211/24.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при проведенні перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку зі щорічною індексацією у 2021– 2025 роках, збільшенню підлягає саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовувався для обчислення пенсії, із застосуванням відповідних коефіцієнтів, визначених Кабінетом Міністрів України, а саме: 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115.
Таким чином, застосування положень пункту 5 Порядку № 124 у спосіб, що передбачає індексацію виходячи з фіксованого показника станом на 01 жовтня 2017 року, суперечить вимогам закону та є протиправним.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яка полягає у непроведенні індексації пенсії позивача із застосуванням передбачених законом коефіцієнтів збільшення, оскільки здійснюючи перерахунок пенсії позивачу на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV, встановивши щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100,00 грн у 2024 році, замість застосування коефіцієнта збільшення 1,0796 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяло не відповідно до вимог чинного законодавства.
Крім того, індексація пенсії позивача з 01.03.2025 має бути проведена шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії на коефіцієнт збільшення 1,115, передбачений пунктом 1 Постанови № 209. 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо не проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та 1,115 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.11.2024 індексацію пенсії позивача з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,0796 та у розмірі 1,115 - з 01.03.2025 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2024 та 01.03.2025 відповідно. 
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі № 140/4190/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	З. М. Матковська