Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/2067/26
Номер провадження 2/299/1015/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий - суддя Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Юніт Капітал» 07.05.2026 звернулося до суду із вказаним позовом.
Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором №190611 від 04.07.2025 у розмірі 13775,56 грн: 8109 грн тіла кредиту, 5065,56 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, заборгованість за комісією у сумі 601 грн. Просить розподілити судові витрати – судовий збір 2662,40 грн, та витрати на правову допомогу 7000 грн.
Вимоги позову обґрунтовано тим, що 04.07.2025 відповідач та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» уклали Договір про надання споживчого кредиту №190611 на суму 8109 грн шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав електронний договір одноразовим ідентифікатором. Позичальнику перераховані грошові кошти шляхом безготівкового переказу коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . 
10.10.2025 між первісним кредитором та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №10102025 про відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимог №3 від 03.12.2025 до Договору факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №3 від 03.12.2025 до Договору факторингу 1 (Додакто №10, №11) до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача.
Заборгованість відповідача становить 15175,56 грн, в тому числі 8109 грн заборгованість по кредиту, 5065,56 грн – заборгованість по процентах за користування кредитом, заборгованість по комісії 601 грн, нараховано штрафи у сумі 1400 грн. Позивач не заявляє вимогу про стягнення штрафу.
Відзив не подано.
Відповідачка подала письмову заяву про розгляд справи без її участі.
Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне.
Суд встановив, що 04.07.2025 відповідач ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» Договір кредиту №190611.
Договір укладено та підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Кредитного договору: Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі – кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 8109.00 грн (вісім тисяч сто дев`ять грн. 00 коп.), надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 6000,66 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2108,34 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.. 2.3 Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 360,00 % річних . Тип процентної ставки – фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. 2.4. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. 2.5. Комісія за надання кредиту складає 2108,34 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 26,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 2.6. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 98 днів з 04.07.2025 р. (дата надання кредиту) по 10.10.2025 р. 2.6.1. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. 
Позивач виконав зобов`язання за договором. Позичальнику надано у користування гроші у кредит у розмірі 6000,66 грн шляхом переказу за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , що зазначений у тексті кредитного договору, який підписано позичальником, що підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Суд зауважує, що Тіло кредиту визначено у сумі 8109,00 грн, бо включає крім грошових коштів у сумі 6000,66 грн, і 2108,34 грн, що спрямовуються на оплату комісії, нарахованої на підставі п.2.5 договору.
Такою є умова договору між його сторонами і суд не має обґрунтованих підстав вважати цю умову нікчемною.
Проте, позивач просить суд стягнути не лише грошові кошти, що підлягали фактичному безготівковому переказу (6000,66 гр), але і 2108,34 грн - кошти, включені до тіла кредиту, але спрямовані на оплату комісії. 
Так, відповідно до пункту 2.5 Договору, комісія за надання кредиту складає 2108,34 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 26,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини.
Пунктом 2.2.1 індивідуальної частини передбачено: Сума (загальний розмір) кредиту становить 8109.00 грн. (вісім тисяч сто дев`ять грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 6000.66 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2108.34 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Отже, грошові кошти у розмірі 2108,34 грн, які позичальник надав на сплату комісії за рахунок кредиту, за умовою 2.2.1 пункту договору були надані «шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини».
Суд розуміє це однозначно і не інакше як автоматичне, в момент надання, спрямування самим позичальником цієї суми коштів на «погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини». 
Позивач не надав суду ні підтвердження фактичного переказу цієї суми коштів на № рахунку/картки № НОМЕР_1 , ні підтвердження виконання умови договору про «надання коштів у розмірі 2108.34 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини».
Якщо презюмувати, що договір у цій частині виконано, то слід дійти висновку, що грошові кошти у розмірі 2108.34 грн. були автоматично спрямовані на погашення заборгованості Позичальника за комісією у сумі 2108,34 грн (відповідно до п.2.5 договору - 26,00 % від загальної суми кредиту). Отже, заборгованість за комісією, нарахованою на підставі п.2.5, суд вважати погашеною. Тому позов у частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 8109 грн підлягає задоволенню лише в частині суми 6000,66 грн.
Позивач стверджує, що Позичальник порушив грошове зобов`язання, не сплачував проценти за користування кредитними коштами та не повернув кредит у повному обсязі у встановлений договором термін, що підтверджено даними розрахунку заборгованості.
Згідно розрахунку заборгованості проценти нараховано у межах строку кредитування.
Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що відповідач уклав із первісним кредитором Договір кредиту № 190611, на підставі якого первісний кредитор здійснив безготівковий переказ грошових коштів у сумі 6000,66 грн, а Позичальник допустив прострочення грошових зобов`язань із повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами, комісії за управління та обслуговування кредиту. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач надав достатні належні та допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що право вимоги до позичальника за Кредитним договором №190611 від 04.07.2025 перейшло до Позивача. Сукупність цих доказів є достатньою, і такі не викликали у суду сумнівів у їх достовірності.
10.10.2025 між первісним кредитором та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №10102025 про відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимог №3 від 03.12.2025 до Договору факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №3 від 03.12.2025 до Договору факторингу 1 (Додаток №10, №11) до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача.
Щодо умови договору про обов`язок сплачувати комісію за управління та обслуговування кредиту.
У цій справі суд установив, що між сторонами спору було укладено кредитний договір, умовами якого передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за управління та обслуговування кредиту. 
Так, відповідно до пунктів 2.1, 2.4 індивідуальної частини договору, позичальник зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію за управління та обслуговування кредиту. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Відповідно до розділу договору про визначення термінів, Комісія за управління та обслуговування кредиту – комісія, яку Позичальник сплачує на користь Кредитодавця, що нараховується за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіку платежів (розрахунковий період) за зниженим тарифом. Якщо Позичальник порушив (прострочив) строки сплати чергового платежу згідно Графіку платежів, комісія у наступному розрахунковому періоді нараховується за стандартним (базовим) тарифом.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У даній конкретній справі у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за управління та обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
У справі № 204/224/21 Верховний Суд надав наступні Висновки щодо застосування норми права. 
«Отже, на підставі вказаного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Тому, у даній справі суд дійшов висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління та обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Позов у частині вимоги про стягнення комісії у сумі 601 грн задоволенню не підлягає.
Тому, позов є обґрунтованим лише в частині вимог про стягнення кредиту у сумі 6000,66 грн. та процентів за користування кредитом у сумі 5065,56 грн. У цій частині позов слід задоволити.
У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем, пропорційно розміру задоволених вимог позову.
За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Позов задоволено на 80,33%. З відповідача слід стягнути 2138,77 грн витрат позивача на сплату судового збору.
Позивач підтвердив понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн: надано, зокрема, Договір про надання правничої допомоги, Додатковий договір та АКТ прийому-передачі наданих послуг, детальний опис робіт та послуг. Проте, розмір витрат на оплату юридичних послуг адвоката є явно неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт і наданих послуг; із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; із ціною позову. Справа є незначної складності та розглядалася у спрощеному позовному провадженні, виконані адвокатом роботи та надані послуги є напрацьованими та шаблонними, що значно скорочує витрати часу та обсяг робіт. Вимоги частини 4 ст.137 ЦПК України не дотримано. Тому суд на підставі ч.3 ст.141 ЦПК України вирішив зменшити розмір витрат на юридичну допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та визначити до розподілу 3000 грн витрат позивача на правничу допомогу.
На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №190611 від 04.07.2025 року у розмірі 11066,22 грн (одинадцять тисяч шістдесят шість гривень 22 коп), що складається з 6000,66 грн. тіла кредиту, 5065,56 грн. процентів за користування кредитом.

У задоволенні вимог позову у іншій частині - відмовити. 

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2138,77 грн. витрат по сплаті судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу. 

Відповідач може подати до суду, який розглянув справу, заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду або протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, юридична адреса: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 . 

Головуючий	Леньо В. В.