МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 216/8239/25 
Провадження № 2/210/605/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
10 червня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого-судді:    Скотар Р.Є., 
за участі секретаря судового засідання: Колос Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,–

ВСТАНОВИВ:
До Металургійного районного суду м. Кривого Рогу 26 листопада 2025 року на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року надійшла вказана позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС” і ОСОБА_2 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1300-6654.
Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A6667, для підписання Кредитного договору №1300-6654 від 11.11.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:
- сума кредиту - 6 400,00 грн.;
- строк кредитування - 300 днів;
- базовий період* - 27 днів;
- знижена % ставка - 2,50 % в день;
- стандартна % ставка - 3,00 % в день.
Також Додатковою угодою №1 від 10.12.2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1300-6654 від 11.11.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 600,00 грн.
Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Позивачем, Відповідач здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1300-6654 від 11.11.2023 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором.
Станом на 19.09.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 63 105,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 7 000,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 56 105,00 гривень.
Разом з тим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 28 625,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 34 480,00 гривень.
Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину в загальному розмірі 34480,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 7 000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 27 480,00 гривень, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Рух по справі
Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.26).
Аргументи учасників справи
Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, до позову додано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
До початку судового засідання, 03 березня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Ніколенко М.Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним.
11.11.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_4 було укладено Договір № 1300-6654 про надання кредиту від 11.11.2023 року, за умовами якого, остання отримала кредитні кошти в сумі 6400, 00 грн. на строк 300 днів (п. 4.12 Договору який міститься в матеріалах справи), з фіксованою процентною ставкою 2,5 % в день, що складає 912,50 % річної відсоткової ставки, що підтверджується індивідуальною частиною кредитного договору № 1300-6654 від 11.11.2023 р.
Згідно з наданим Позивачем розрахунком, заборгованість Відповідача за вказаним Договором станом на день подання позовної заяви становить 34480,00 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 6400,00 грн., заборгованості за відсотками нараховані кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - 27 480,00 грн.
Проти стягнення суми заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом (27 480, 00 грн.) в розмірі 24780, 00 грн. сторона відповідача заперечує частково.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Представник зазначає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 27480, 00 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 6 400,00 грн за договором, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів уразі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а отже, необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором з врахуванням отриманих відповідачем кредитних коштів до 6 400, 00 грн.
Крім того, представник зауважує, що позивачем до позовної заяви не додано доказів про те, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомогло б встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. Окрім цього, не надано підтвердження того, що особа самостійно ввела свої персональні дані (ПІБ, ІПН, паспортні дані, реквізити банківської картки), які співпадають з її ідентифікаційними даними. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договорів.
Крім того, зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують перерахування коштів відповідачу від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 1300-6654 від 11.11.2023 р. та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів за індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 1300-6654 від 11.11.2023 р.
Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за Кредитним договором № 1300-6654 від 11.11.2023 р. в розмірі 12 800, 00 грн., з яких: 6400, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6400, 00 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_4 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн.; судовий збір частково покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс».
28 квітня від представника позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Мосійчук А.І. на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення, які обґрунтовано наступним. 
При оформленні кредитного договору за допомогою Веб-сайту Клієнт (Відповідач) проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID.
Зазначає, що відповідачем було використано систему BankID НБУ. Слід зазначити, що система BankID Національного банку – це державна система віддаленої ідентифікації, яка забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає користувачу послугу.
Тільки користувач (власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних від абонента ідентифікатора до абонента надавача послуг.
Тобто, без введення Позичальником логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно Позичальнику, здійснення його верифікації, передання ним та отримання Товариством персональних даних від Позичальника з метою укладення договору є неможливим.
З огляду на вищезазначене, Відповідач, з метою отримання послуг з онлайн-кредитування, вирішив скористатись ідентифікацією особи через BankID.
Таким чином, вважає, що Відповідачем було передано Позивачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання), як належної ідентифікації ОСОБА_2 з метою укладення договору.
Зазначає, що документи про рух коштів клієнта по рахунку, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом.
Вказує, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Таким чином, Позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Оскільки, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який бухгалтерський документ по рахунку ОСОБА_3 чи будь яких документів про отримання чи використання Відповідачем кредитних коштів є неможливим.
Зазначає, що відповідно до Закону України від 03.11.2016 р. № 1724- VIII, первинними документами саме з метою доказування в судових спорах можна вважати будь-який документ, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, хоча він таким може й не бути в розумінні бухгалтерського обліку.
На підтвердження цього в матеріалах справи містяться такі документи: Довідка про перерахування суми кредиту № 1300-6654 від 11.11.2023 року, Квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та Розрахунок заборгованості за договором 1300-6654 від 11.11.2023 року, станом на 19.09.2025 року (містяться в матеріалах справи).
Зазначає, що саме споживач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. 
Вказує, що в кредитному договорі зазначено номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача з маскою, а саме, НОМЕР_1 . 
Зазначену інформацію про банківські реквізити очевидно що надав Позивачу саме Відповідач - зважаючи на ту обставину, що, така інформація у відповідності з чинним законодавством України становить банківську таємницю та, відповідно, Позивач за будь-яких обставин не міг би отримати ці банківські реквізити не інакше як від самого Відповідача або за його згодою.
Позивач звертає особливу увагу, що кредитні кошти були перераховані ним саме у відповідності з умовами Кредитного договору та Правил та на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від Відповідача.
Зазначає, що на підтвердження перерахування Відповідачу коштів, до суду надано Довідку про перерахування суми кредиту № 1300-6654 від 11.11.2023 року, а також квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК, які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача із маскою, а саме, НОМЕР_1 . Перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний ОСОБА_3 під час заповнення Заявки.
Звертає увагу суду, що Позивач видав Відповідачу кредитні кошти у розмірі 6400.00 грн. та 1600.00 грн., за Договором про відкриття кредитної лінії та додатковою угодою до нього на картковий рахунок вказаний Відповідачем, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі
У відповідності до частини першої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто і в такому разі Відповідач має прийняти виконання зобов`язання за Кредитним договором, запропоноване за Позивача третьою особою.
Перерахування Відповідачу суми кредиту за Кредитним договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а не безпосередньо ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було обумовлено наявністю укладеного між ними 02 грудня 2019 року Договору № 4010 від 02.12.2019 р. про надання послуг в системі LiqPay, у відповідності до умов якого (пункт 1.1.) цей Договір регулює відносини АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», згідно з якими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», на банківські картки Платників.
Таким чином, у квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який міститься в матеріалах справи, зазначено, зокрема, стосовно кредитного договору № 1300-6654 від 11.11.2023 р. Про отримання коштів у розмірі 6400 грн 11.11.2023 року на картку № НОМЕР_1 .
Зазначає, що Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки, але відповідно до вищезгаданих Постанов Правління Національного банку України Позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача.
Також інформація про перерахування грошових коштів ОСОБА_2 по договору № 1300-6654 від 11.11.2023 р. зазначена у Довідці про перерахування суми кредиту № 1300-6654 від 11.11.2023 року. 
Наголошуємо на тому, що Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. 
У Кредитному договорі № 1300-6654 від 11.11.2023 р. сторонами було погоджено умови щодо розміру та строку кредитного договору та ОСОБА_2 погодилась з такими умовами, шляхом електронного підпису договору одноразовим ідентифікатором A6667.
До поданої позовної заяви по справі було долучено Розрахунок заборгованості за договором 1300-6654 від 11.11.2023 року, станом на 19.09.2025 року.
Отже, спростувати розрахунок боргу за кредитом можливо лише в призмі оцінки доводів сторони, яка заперечує такий розрахунок. 
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що: За період 11.11.2023 року по 03.01.2024 року (включно) нарахування процентів відбувалось за Зниженою - ставкою - 2,50% що нараховується відповідно до п.10.1. Договору, за кожен день користування Кредитом, виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. 26.11.2023 року – відповідачем було внесено платіж у розмірі 1200.00 грн, які було враховано на погашення нарахованих відсотків.07.12.2023 року - відповідачем було внесено платіж у розмірі 4120.00 грн, з яких 3 120 грн. було враховано на погашення нарахованих відсотків та 1000 грн були враховані на погашення основного боргу (тіла кредиту). 10.12.2023 року - між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до умов якої Відповідачу було надано додаткові грошові кошти у Кредит за Договором у сумі 1600.00 грн. 03.01.2024 року - відповідачем було внесено платіж у розмірі 200.00 грн, які було враховано на погашення нарахованих відсотків. За період 04.01.2024 року по 05.09.2024 року (включно) було застосовано Стандартну процентну ставку 3,00%, що нараховується відповідно до п.4.10. Договору, за кожен день користування Кредитом, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою.
Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Позивачем, Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1300-6654 від 11.11.2023 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором.
З розрахунку заборгованості за договором 1300-6654, станом на 19.09.2025 року, вбачається, що загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 63 105,00 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом – 7 000,00 гривень, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 56 105,00 гривень.
Зазначаємо, що ніяких штрафних санкцій Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання в тому числі нарахувань за ст. 625 ЦК України за договором не відбувалось.
Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будьяких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а нарахування відсотків відбувалось у відповідності до умов Договору та строку кредитування.
Отже, Позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.10. та 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.12. кредитного договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами.
Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. 
Наголошуємо на тому, що Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач була ознайомлена з усіма умовами договору та погодилась із ними.
Тобто, з наведеного вбачається, що Позивач має законне право на нарахування процентів протягом строку договору, що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості (що міститься у матеріалах справи).
Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності.
Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». 
Зазначити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен відповідати таким критеріям, як: складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи; час, витрачений на надання правничої допомоги; характер і обсяг наданих послуг; вартість позову або значущість справи для сторони, включаючи її можливий вплив на ділову репутацію чи суспільний інтерес до розглядуваного питання.
Зазначає, що ознайомлення з позовної заяви на 14 аркушах та додатками до нього, адвокатом, який має повну вищу юридичну освіту та володіє державною мовою є неспівмірним за часом та розміром вимоги в 2000 гривень. 
Вважає, що заявлений розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 5000 грн. є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, враховуючи характер та обсяг правових питань, предмет спору, а також відсутність доказів, що підтверджують необхідність саме такого обсягу юридичної допомоги. У зв`язку з вищенаведеним просимо відмовити у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене просив суд повністю задовольнити позовні вимоги Позивача та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1300-6654 від 11.11.2023 р., в розмірі 34 480,00 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом – 7 000,00 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 27 480,00 гривень. У стягненні з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_3 судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
З додатків, доданих до позову через систему «Електронний суд» вбачається, що 11.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС” і ОСОБА_2 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1300-6654.
Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A6667, для підписання Кредитного договору №1300-6654 від 11.11.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:
- сума кредиту - 6 400,00 грн.;
- строк кредитування - 300 днів;
- базовий період* - 27 днів;
- знижена % ставка - 2,50 % в день;
- стандартна % ставка - 3,00 % в день.
Номером особистого електронного платіжного засобу позичальник ОСОБА_2 зазначила № НОМЕР_1 .
Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А6667.
Згідно паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем ОСОБА_2 11.11.2023 рокуелектронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А6667, остання ознайомлена з умовами кредитування: сума кредиту 6 400,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 27 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. 
До паспорту споживчого кредиту надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1300-6654 від 11.11.2023, згідно з якою загальна вартість кредиту становить 64000,00 гривень.
Таблицю обчислення загальної вартості кредитупідписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А6667.
До позову надано правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «KreditKasa», затверджені Наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №71-П від 19.10.2023.
Додатковою угодою від 10.12.2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1300-6654 від 11.11.2023 року, Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 600,00 грн.
Після укладення Додаткової угоди змінено умови кредитування:
- сума неповернутого кредиту становить 7000 грн;
- кількість днів користування кредитом становить 281 календарних днів; 
- орієнтовна реальна річна процентна ставка з моменту укладення Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування становить 15848020,00 процентів; 
- орієнтовна загальна вартість наданого кредиту з моменту укладення Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування становить 69388,00 гривень.
Номером особистого електронного платіжного засобу позичальник ОСОБА_2 зазначила № НОМЕР_1 .
Додаткову угоду підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора С2457.
Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1300-6654 від 11.11.2023, загальна вартість кредиту становить 69388,00 гривень.
Таблицю обчислення загальної вартості кредитупідписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора С2457.
З квитанцій АТ КБ «Приватбанк» вбачається перерахування на картковий рахунок НОМЕР_2 кредитних коштів за договором №1300-6654 від 11.11.2023 та №1300-6654 від 10.12.2023: 6400 гривень 11.11.2023 об 11.08 год.; 1600 гривень 10.12.2023 о 15.39 год. 
Відповідно до Довідки про перерахування суми кредиту №1300-6654 від 11.11.2023, вбачається видача кредиту 11.11.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 6400 грн та добір по кредиту 10.12.2023 в розмірі 1600 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №1300-6654 від 11.11.2023 станом на 19.09.2025, заборгованість останньої складає 63105,00 гривень, з яких: основний борг у розмірі 7000,00 гривень, залишок відсотків 56105,00 гривень.
Як вбачається з позову, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 28 625,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 34 480,00 гривень.
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 підписала електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А6667 Договір про відкриття кредитної лінії №1300-6654 від 11.11.2023 року та Паспорт споживчого кредиту, а також Додаткову угоду від 10.12.2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1300-6654 від 11.11.2023 року електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора С2457, чим погодилася із запропонованими умовами кредитування.
Отже, договір про надання фінансового кредиту підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за Договором та Додатковою угодою виконало, надавши ОСОБА_2 на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , кредитні кошти в загальному розмірі 8000,00 грн, що підтверджується квитанціями та довідкою про перерахування суми кредиту.
За таких обставин, доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів підпису відповідачем Кредитного договору та доказів перерахування на картковий рахунок відповідача ОСОБА_2 кредитних коштів повністю спростовуються дослідженими доказами та не приймаються судом до уваги.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За приписами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір, зі свого боку позивач свої зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, тоді як відповідач покладені на нього зобов`язання не виконав і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносив.
Доведеність факту отримання відповідачем коштів на кредитну карту, активне користування кредитними коштами, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань.
Стосовно доводів сторони відповідача про неспіврозмірність суми відсотків сумі кредиту, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, який відповідно до розрахунку заборгованості становить 56105,00 гривень, що більше ніж у сім разів перевищує суму отриману відповідачем у кредит – 8000,00 гривень, навіть враховуючи те, що позивач просив стягнути відсотки не в повному обсязі, а в розмірі 27480,00 гривень, що більше ніж у три рази перевищують суму, отриману відповідачем.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не могла оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками – фізичними особами.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Таким чином, суд, застосувавши аналогію та врахувавши те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 27480,00 грн не є співрозмірною сумі кредиту у розмірі 7000,00 грн за договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, доходить до висновку про необхідність зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів, тобто з 27480,00 грн до 7000,00 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за Кредитним договором №1300-6654 від 11.11.2023 в загальному розмірі 14000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 7000,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 7000,00 грн.
Щодо судових витрат
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до вимог діючого законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Ніколенко М.Є. просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 5000,00 грн.
На підтвердження вказаних витрат суду надано: Договір про надання правової допомоги №1/07/01 від 07.01.2026 року (а.с.51 зворот-52); Акт №02 від 02.03.2026 року прийому-передачі наданих послуг (а.с.52 зворот).
Верховний Суд у постанові № 905/1795/18 від 07.11.2019 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
Враховуючи те, що представником відповідача не надано суду платіжного доручення з відміткою банку про отримання представником відповідача оплати від відповідача за надані адвокатські послуги, оцінивши надані документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, з принципу справедливості та розумності, враховуючи ціну позову в розмірі 34480,00 грн, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки справа є типовою та нескладною, містить не великий обсяг доказів, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а отже наявні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу до розміру 1000,00 грн.
Щодо судового збору
При зверненні позивача до суду, ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 2422,00 грн (100 %).
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у розмірі 14000,00 грн – що становить 40,60 % від суми позову (34480,00 грн), із ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору розмірі задоволеної частини, що становить 983,49 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 258, 509, 525, 526, 546, 551, 625, 627, 629, 1054 ЦК України, суд, -
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,ч. 1 ст. 141, 142, ч. 2 ст. 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1300-6654 від 11.11.2023 в розмірі 14000,00 грн (чотирнадцять тисяч гривень), з яких:
прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень); 
прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) суму сплаченого судового збору в розмірі 983,49 грн (дев`ятсот вісімдесят три гривні сорок дев`ять копійок).
Решту позовних вимог залишити без задоволення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень).
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено 10 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133);
- відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ). 

Суддя: Р. Є. Скотар