ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 року м. Дніпро Справа № 904/4893/23 (904/6230/25)
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів: Джепи Ю.А., Фещенко Ю.В. 
секретар судового засідання Рибалка Г.Д.
представники:
від позивача: Єрашов І.Є. (адвокат);
від відповідача: не з`явився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 (повний текст складено 18.03.2026), суддя Камша Н.М.
у справі №904/4893/23 (904/6230/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2 373 713,77 грн. 
в межах справи №904/4893/23
за заявою Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи", м.Кривий Ріг
про визнання банкрутом

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 2 373 713,77 грн., яка складається з наступних сум: 1 397 000, 00 грн. - основний борг, 160 176,58 грн. - 3% річних, 816 537,19 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 484, 57 грн.
В обґрунтування заявленого позову ТОВ "Нові енергетичні системи зазначає", що позивачем здійснено перерахування коштів на картковий банківський рахунок відповідача у загальному розмірі 1 482 100,00 грн., а відповідачем повернуто позивачеві грошові кошти лише у розмірі 68 000,00 грн.
У зв`язку з вказаними обставинами ліквідатором у процесі ліквідаційної процедури було направлено відповідачеві вимогу вих. № 02-09/164 від 15.09.2025 про сплату заборгованості, в якій позивач пропонував відповідачеві з метою досудового врегулювання спору протягом 7-ми днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 1397 000,00 грн.
Проте, ФОП Бережний К.М. вимогу не задовольнив, відповіді також надано не було.
Позивач зазначає, що відповідачем не повернуто грошові кошти у повному обсязі в сумі 1 397 000,00 грн., надані як позика згідно з договорами про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/4893/23 (904/6230/25) позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Калиниченка, будинок 3; ідентифікаційний код 35230823) 1 397 000,00 грн. - основного боргу, 2 066,79 грн. - 3% річних та 16 788,80 грн. - судових витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення грошових коштів у строк визначений у вимозі не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з рішенням суду, Фізична особа-підприємець Бережний Костянтин Миколайович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/4893/23 (904/6230/25) в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергетичні системи» до Фізичної особи - підприємця Бережного Костянтина Миколайовича про стягнення заборгованості за договорами позики, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договорами позики, а саме: 1 397 000,00 грн - основного боргу, 2 066,79 грн - 3 % річних - відмовити. Здійснити перерозподіл судових витрат, понесених Відповідачем у зв`язку з поданням апеляційної скарги, покравши їх на Позивача.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно визнано недопустимим доказом Акт взаєморозрахунків від 01.02.2020, за змістом якого, за результатом взаєморозрахунків та взаємозаліку між Сторонами ТОВ "Нові енергетичні системи" має заборгованість перед ФОП Бережним К.М.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно надав пріоритет банківській виписці Позивача, не оцінивши її у сукупності з наданим Актом звірки, що призвело до винесення помилкового рішення про стягнення неіснуючого боргу з Відповідача.
Окремо ФОП Бережний К.М. не погоджується з твердженням про те, що відсутність первинної документації свідчить про відсутність зобов`язань. 
Натомість Скаржник вважає Акт звірки взаєморозрахунків належним доказом виконання зобов`язань між Сторонами.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У поданому 15.04.2026 відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Нові енергетичні системи" заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
В обґрунтування заявленої позиції Позивач зазначає, що поданий Відповідачем Акт звірки не містить інформацію про дату господарської операції та первинний документ - підставу. Зокрема рядок 1 - яким документом підтверджується і коли був наданий фінзайм згідно договору №28/12-17 від 28.12.2017. Крім того неправильно вказано договір підставу на повернення того ж фінзайму в рядках 2 і 11 (згідно виписок, наданих банком договір має бути №28/12-17 від 28.12.2017).
Позивач звертає увагу, що відповідно змісту акту звірки вбачається, що ТОВ «НЕС» отримало від ФОП Бережного товар згідно видаткових накладних на суму 36900 грн. і повністю оплатило його (рядки 3-10, 12 14). Після отримання займів ФОП Бережний не поставляв ТОВ НЕС товарів чи послуг. Відповідно його зобов`язання по поверненню займів згідно договорів є незакритим, заборгованість не повернута.
ТОВ "НЕС" зазначає, що Відповідачем також не надано до суду першої інстанції договорів чи пояснень щодо відсутності первинної документації у ФОП Бережного К.М. 
Окремо ліквідатором зазначено, що в електронному кабінеті податкової відносно Позивача встановлено, що колишній директор Мороз М.Є. не подавав податкову звітність відносно здійснення господарської діяльності з ФОП Бережний К.М.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Мартинюка С.В. (доповідач), судді - Джепи Ю.А., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/4893/23 (904/6230/25). Розгляд справи №904/4893/23 (904/6230/25) призначений у судовому засіданні на 29.04.2026.
15.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від ТОВ "Нові енергетичні системи" надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
23.04.2026 до суду від ФОП Бережного К.М. надійшли письмові пояснення на відзив Позивача щодо поданої апеляційної скарги.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
У процесі ліквідаційної процедури ліквідатором під час здійснення своїх повноважень було встановлено, що ТОВ "Нові енергетичні системи" здійснило перерахування коштів на картковий банківський рахунок відповідача у загальному розмірі 1 482 100,00 грн.
Перерахування коштів було здійснене на картковий рахунок відповідача, відкритий у АТ "Сенс Банк", номер рахунку: НОМЕР_2 , у наступному порядку:
- 18.09.2018 на суму 70 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно угоди № 28/12-17 від 28.12.2017, без ПДВ";
- 30.11.2018 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно угоди № 28/12-17 від 28.12.2017, без ПДВ";
- 18.04.2019 на суму 60 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 18.04.2019 на суму 95 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 18.04.2019 на суму 95 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 08.11.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 4 від 08.11.2019, без ПДВ";
- 26.11.2019 на суму 150 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 6 від 26.11.2019, без ПДВ";
- 27.11.2019 на суму 50 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 6 від 26.11.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 125 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 130 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 110 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 125 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 125 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 130 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ".
Вказані відомості підтверджуються залученою до матеріалі справи банківською випискою по рахунку відповідача за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 (а.с.16).
Згідно з вказаною банківською випискою відповідачем була повернута позивачу фінансова допомога у загальному розмірі 68 000,00 грн. у такому порядку:
- 26.04.2019 у сумі 15 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно договору № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 10.01.2020 у сумі 53 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно договору № 9 від 26.12.2019, без ПДВ" (а.с. 16, а.с. 16, на звороті).
Ліквідатором у процесі ліквідаційної процедури було направлено відповідачеві вимогу вих. № 02-09/164 від 15.09.2025 про сплату заборгованості, в якій позивач пропонував відповідачеві з метою досудового врегулювання спору протягом 7-ми днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 1 397 000,00 грн. (а.с.24).
ФОП Бережний К.М. вимогу не задовольнив, відповіді надано не було.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 ст. 641 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Апеляційним судом встановлено, що позивачем було здійснено перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, а відповідачем повернуті грошові кошти позивачеві на підставі договорів позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги).
Так, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Апеляційний суд зазначає, що окремі вимоги щодо регулювання правових відносин Сторін за договором про надання поворотної фінансової допомоги відсутні, тому враховуючи його цивільно-правову природу, прийнято застосовувати норми цивільного законодавства. За своєю суттю поворотну фінансову допомогу вважають позикою, а правовою підставою для її надання є договір позики.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку договір позики є укладеним між ТОВ "Нові енергетичні системи" та ФОП Бережним К.М. з моменту переказу грошових коштів Позивачем на визначений рахунок Відповідача.
У Податковому кодексі України конкретизовано, що поворотною фінансовою допомогою є сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (п. 14.1.257 Податкового кодексу України).
Згідно із п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Аналогічне тлумачення використовується Верховним Судом при викладенні своїх позицій, до прикладу, у постанові від 06.04.2021 у справі № 826/12608/15.
Положеннями частин 1-3 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога про стягнення за договорами про надання поворотної фінансової допомоги заборгованості у загальному розмірі 2 373 713,77 грн., яка складається з наступних сум: 1 397 000, 00 грн. - основний борг, 160 176,58 грн. - 3% річних, 816 537,19 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 484, 57 грн. 
Колегія суддів зауважує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 598 та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору позики, суд відзначає, що доказів досягнення сторонами згоди щодо строку повернення грошових коштів матеріали справи не містять, отже строк їх повернення сторонами не було встановлено.
Таким чином, в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Позивачем було направлено відповідачеві вимогу вих. № 02-09/164 від 15.09.2025 про сплату заборгованості, в якій позивач пропонував відповідачеві з метою досудового врегулювання спору протягом 7-ми днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 1 397 000,00 грн. (а.с.24).
Вказана вимога була надіслана позивачем засобами поштового зв`язку у відправленні №6502100726693 за офіційним місцезнаходженням відповідача, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 24, на звороті).
Судом першої інстанції здійснено відстеження руху вказаного поштового відправлення та встановлено, що відповідачем вказана вимога не була отримана та 02.10.2025 поштове відправлення було повернуто за зворотною адресою у зв`язку із закінченням всиновленого терміну зберігання.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про те, що строк повернення грошових коштів фінансової допомоги у сумі 1 397 000,00 грн. є таким, що настав, у зв`язку з чим суд вважає наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1 397 000,00 грн. обґрунтованою та підтвердженою належними доказами.
В свою чергу, доказів повернення відповідачем отриманих грошових коштів в сумі 1 397 000,00 грн. за договором матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення грошових коштів у строк визначений у вимозі не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.
Щодо долученого долучений відповідачем до матеріалів справи оригінал Акту звірки взаєморозрахунків від 01.02.2020 (а.с.119), апеляційний суд зазначає наступне. 
В результаті аналізу акту звірки, доданого ФОП Бережний до відзиву і який на думку ФОП Бережного є підтвердженням закриття розрахунків між ним та ТОВ «НЕС», встановлено наступне.
Акт звірки не містить інформацію про дату господарської операції та первинний документ - підставу. Зокрема рядок 1 - яким документом підтверджується і коли був наданий фінзайм згідно договору №28/12-17 від 28.12.2017. Крім того неправильно вказано договір підставу на повернення того ж фінзайму в рядках 2 і 11 (згідно виписок, наданих банком договір має бути №28/12-17 від 28.12.2017).
З акту звірки вбачається, що ТОВ «НЕС» отримало від ФОП Бережного К.М. товар згідно видаткових накладних на суму 36 900, 00 грн. і повністю оплатило його (рядки 3-10, 12, 14).
Далі від ФОП Бережного К.М. виписані видаткові накладні 05 і 12 лютого 2019р. на загальну суму 1 238 585, 00 грн (рядки 15,16). При цьому на дату виписки цих накладних, розрахунки між сторонами щодо фінзаймів були закриті. Тому ствердження ФОП Бережного, що була домовленість про закриття займів поставкою товарів чи послуг, суперечить наданому акту звірки.
З Акту вбачається, що з квітня 2019 року між ТОВ «НЕС» та ФОП Бережний відновлюються взаємовідносини щодо надання Бережному К.М. поворотних фінансових займів, зокрема по договорах:
- по договору №18/04-19 від 18.04.2019 з рахунку ТОВ «НЕС» на користь ФОП Бережного було сплачено 250000 грн, з них повернуто 15000 грн, залишок боргу за ФОП Бережний - 235000 грн;
- по договору №4 від 08.11.2019 з рахунку ТОВ «НЕС» на користь ФОП Бережного було сплачено 100000 грн, з них нічого не було, залишок боргу за ФОП Бережний 100000 грн.
- по договору №6 від 26.11.2019 з рахунку ТОВ «НЕС» на користь ФОП Бережного було сплачено 200000 грн, з них нічого не було повернуто, залишок боргу за ФОП Бережний - 200000 грн.
- по договору № 9 від 26.12.2019 з рахунку ТОВ «НЕС» на користь ФОП Бережного було сплачено 745000 грн, з них було повернуто 53000 грн, залишок боргу за ФОП Бережний - 692000 грн.
Загальна сума неповернутих займів згідно договорів на дату укладання акту звірки становить 1 227 000, 00 грн. 
В матеріалах справи відсутні докази поставки Відповідачем товар/послуг, після отримання займів ФОП Бережним К.М. 
Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, зобов`язання Відповідача по поверненню займів згідно договорів є незакритим, заборгованість не повернута.
Крім того, колегія суддів констатує про те, що сам по собі акт звірки не є первинним документом і не доводить факт господарської операції: поставки, надання послуг тощо. Він має інформаційний характер і лише фіксує стан заборгованості та в окремих випадках рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств, які мають бути підтверджені накладними, актами, платіжками тощо. Таку позицію підтримує і суд (постанови ВС від 19.04.2018 у справі №905/1198/17, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17).
21.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №916/499/20 досліджував питання щодо використання акту звірки взаєморозрахунків, як доказ господарської операції. 
Так, Верховний Суд у зазначеній справі дійшов до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. 
Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17; від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17; від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.
Окремо апеляційний суд зазначає, що Відповідачем не долучено до матеріалів справи первинної документації щодо договірних зобов`язань між ТОВ "НЕК" та ФОП Бережним К.М. чи пояснень щодо відсутності первинної документації у ФОП Бережного К.М. 
Наявний в матеріалах справи оригінал Акту звірки взаєморозрахунків від 01.02.2020 дійсно містить підписи сторін та скріплений печатками позивача та відповідача, однак не підтверджений відповідними первинними документами.
Крім того, допитаний під час розгляду справи свідок Мороз М.Є., який був керівником підприємства позивача, не зміг у повній мірі підтвердити свої свідчення щодо належності господарських операцій, які відображені у наданому відповідачем акті звірки взаєморозрахунків. 
Мороз М.Є. не пояснив суду, з яких причин відсутні господарські договори, первинні бухгалтерські документи щодо постачання товару, які підтверджують правовідносини з відповідачем, та чому вони не передані у встановленому порядку ліквідатору.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, на вважає наданий відповідачем оригінал Акту звірки взаєморозрахунків від 01.02.2020 таким, що не є належним доказом факту повернення грошових коштів позивачеві.
Враховуючи вказане, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 397 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2022 року по вересень 2025 року у сумі 816 537,19 грн., а також 3% річних за період прострочення з 01.01.2022 по 27.10.2025 у сумі 160 176,58 грн. 
З огляду на відсутність підтвердження настання строку повернення грошових коштів за спірними договорами фінансової допомоги, в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Колегією суддів визначено, що вимога про повернення грошових коштів фінансової допомоги вважається врученою відповідачеві 02.10.2025, відтак строк початку прострочення виконання зобов`язання настає з 10.10.2025, на підставі чого заявлена позивачем вимога про стягнення інфляційних втрат, де кінцевим місяцем нарахувань є вересень 2025 року - задоволенню не підлягає, а вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню частково за період з 10.10.2025 по 27.10.2025 в сумі 2 066,79 грн. 
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/4893/23 (904/6230/25) - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 11.05.2026. 

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.А. Джепа 

Суддя Ю.В. Фещенко