ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/555/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до Національного університету «Одеська політехніка» в особі відокремленого підрозділу – Відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка» про стягнення 38 949,67 грн, – 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі – ТОВ «ООЕК») звернулося до господарського суду з позовною заявою до Національного університету «Одеська політехніка» в особі відокремленого підрозділу – Відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка» (далі – Університет) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 38 949,67 грн, яка складається із заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 38 484,17 грн, 3% річних в розмірі 196,11 грн та збитків від інфляції у розмірі 269,39 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю електричної енергії у постачальника № 2650 від 30.12.2024 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленої позивачем електричної енергії у листопаді 2025 року.
Ухвалою суду від 24.02.2026 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; встановлено позивачу 7-денний строк з дня вручення відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу 5-денний строк з дня вручення відповіді на відзив для подання заперечень на відповідь на відзив.
Відповідно до ч. ч. 5, 8 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться. 
Університет згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться за адресою: 65044, Одеська обл., м.Одеса, пр.Шевченка, буд. 1.
Університет був повідомлений про відкриття провадження по даній справі в порядку письмового провадження шляхом направлення ухвали від 24.02.2026 до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». Вказана ухвала була доставлена до кабінету відповідача 25.02.2026 о 19:54 год.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд судом даного спору.
03.03.2026 до суду надійшов відзив, відповідно до якого Університет просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач наголошує, що він є неналежним відповідачем по цій справі, оскільки відокремлений структурний підрозділ «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка» (далі – Коледж) самостійно уклав договір з позивачем та споживав електричну енергію, а, отже, кошти мають бути стягнуті з рахунку Коледжу. Відповідач стверджує, що незважаючи на приєднання Коледжу до Університету відокремлений структурний підрозділ залишається юридичною особою та має окреме фінансування з державного бюджету. Відсутність бюджетного призначення у 2026 році на оплату електричної енергії за договором № 2650 від 30.12.2024, за твердженням відповідача, виключає можливість присудження до стягнення з Університету грошових коштів.
11.03.2026 до суду від ТОВ «ООЕК» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відсутність у Коледжу статусу юридичної особи має наслідком неможливість пред`явлення позову безпосередньо до відокремленого структурного підрозділу, що спростовує доводи відповідача про необхідність пред`явлення позову до Коледжу. ТОВ «ООЕК» також наголошує, що відсутність державних асигнувань не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.
Наказом Міністерства освіти і науки України №313 від 19.04.2004 Одеський автомобільно-дорожній технікум приєднано до Одеського національного політехнічного університету з наданням технікуму окремих прав юридичної особи: мати самостійний баланс, штамп і печатку із зображенням Державного Герба України, збережено ліцензований обсягу та державне замовлення на підготовку фахівців; передано будівлі, споруди, інше майно реорганізованого навчального закладу його правонаступнику - Одеському національному політехнічному університету.
06.10.2020 Міністерством освіти і науки України було видано наказ №1225 «Про утворення державного університету «Одеська політехніка», відповідно до якого вирішено утворити державний університет «Одеська політехніка», до якого приєднано Одеський національний політехнічний університет, утворено, зокрема, такий відокремлений структурний підрозділ Університету як відокремлений структурний підрозділ «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж державного університету «Одеська політехніка» з наданням відокремленому структурному підрозділу права вести окремий баланс, відкривати реєстраційний рахунок в органах Державної казначейської служби з правом мати код мережі, мати печатку та штамп.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Коледж станом на 20.02.2026 не має статусу юридичної особи та є відокремленим структурним підрозділом Університету.
30.12.2024 між ТОВ «ООЕК» (Постачальник) та Коледжем (Споживач) було укладено договір про закупівлю електричної енергії №2650, відповідно до п. 1.1 якого цей договір про закупівлю електричної енергії у постачальника є договором, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами за взаємною згодою сторін з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018.
Відповідно до п. 2.1 договору №2650 від 30.12.2024 за цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Згідно з п.2.4 договору №2650 від 30.12.2024 строк постачання електричної енергії: з 01.01.2025 по 31.12.2025.
Відповідно до п.5.1 договору №2650 від 30.12.2024 ціна цього договору становить 394 671,60 грн (триста дев`яносто чотири тисячі шістсот сімдесят одна грн 60 коп.), у тому числі 65 778,60 грн (шістдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят вісім грн 60 коп.). Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
Умовами п.п. 5.4, 5.6 договору №2650 від 30.12.2024 передбачено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання рахунку споживачем.
Пунктом 13.1 договору №2650 від 30.12.2024 встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині виконання зобов`язань сторонами – до повного їх виконання.
Заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, підписана Коледжем, є додатком №1 до договору №2650 від 30.12.2024.
Пунктом 6 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору №2650 від 30.12.2024, встановлено, що у разі несвоєчасної оплати платежів за договором у строки, визначені даним додатком, постачальник проводить споживачу нарахування пені у розмірі 0,5% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, що діяла в період, за який здійснюється нарахування за кожен день прострочення, нарахованої протягом усього періоду прострочення зобов`язання. Згідно із ст.625 ЦК України, на суму заборгованості нараховуються інфляційні втрати та 3% річних від суми боргу за весь час прострочення.
30.11.2025 між ТОВ «ООЕК» та Коледжем було підписано акт приймання-передачі товарної продукції, відповідно до якого обсяг поставленої за договором №2650 від 30.12.2024 електричної енергії становить 5822 кВт/год на загальну суму 54263,72 грн. 
Слід зазначити, що обсяг спожитої Коледжем електричної енергії у листопаді 2025 року у розмірі 5 822 кВт/год підтверджується також листом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 13.01.2026. 
02.12.2025 ТОВ «ООЕК» виставило Коледжу рахунок №40-288-ПВЦ/1 на оплату спожитої електричної енергії у листопаді 2025 на суму 54 263,72 грн. Вказаний рахунок Коледжем було отримано 02.12.2025.
Вартість спожитої у листопаді 2025 року електричної енергії була сплачена Коледжем частково на суму 15 779,55 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача від 04.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі №916/201/26 у задоволенні заяви ТОВ «ООЕК» про видачу судового наказу про стягнення з Коледжу заборгованості за договором № 2650 від 30.12.2024 у розмірі 38484,17 грн та 3% річних у розмірі 104,38 грн відмовлено з підстав пред`явлення заяви до особи, яка не має статусу юридичної особи.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. 
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Предметом заявлених ТОВ «ООЕК» позовних вимог є вимога про стягнення з Університету заборгованості у загальному розмірі 38 949,67 грн, яка складається із заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 38 484,17 грн, 3% річних в розмірі 196,11 грн та збитків від інфляції у розмірі 269,39 грн. 
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №2650 від 30.12.2024 в частині сплати вартості спожитої у листопаді 2025 року електричної енергії. 
Університет заперечує проти задоволення заявленого ТОВ «ООЕК» позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. 
У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
11.06.2017 набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (далі по тексту Закон України «Про ринок електричної енергії»), пунктом 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; упродовж трьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання; фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.
Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 30.12.2024 між ТОВ «ООЕК» та відокремленим структурним підрозділом Університету було укладено договір про закупівлю електричної енергії №2650, відповідно до умом якого позивач зобов`язався постачати відокремленому структурному підрозділу електричну енергію протягом 2025 року.
Договір про закупівлю електричної енергії №2650 від 30.12.2024 дійсно не був укладений безпосередньо Університетом у зв`язку з чим суд, вирішуючи питання про пред`явлення позивачем даного позову до належного відповідача, вважає за необхідне зазначити наступне.
Коледж згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не має статусу юридичної особи та є відокремленим структурним підрозділом Університету. Слід зазначити, що Коледж як відокремлений структурний підрозділ Університету був утворений згідно з наказом Міністерства освіти і науки України №1225 від 06.10.2020.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва. 
Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва (ч. 4 ст. 95 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 21.07.2020 по справі № 916/1288/19 дійшов висновку, що юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. При цьому, слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу. 
З аналізу наведених вище норм права, слід дійти висновку про те, що філія не є юридичною особою, але діє від імені юридичної особи, яка її створила, здійснює всі або частину функцій юридичної особи на підставі положення, затвердженого цією юридичною особою. Тобто всі дії, що здійснює філія, вважаються діями самої юридичної особи. Позиція суду з даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Верховного Суду від 03.11.2025 у справі № 380/5405/24.
З урахуванням викладеного господарський суд доходить висновку, що укладений Коледжем договір створює права та обов`язки також і безпосередньо для Університету, а, отже, у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позов має бути пред`явлено безпосередньо до юридичної особи, в даному випадку, Університету, який наділений цивільною процесуальною дієздатністю та може виступати стороною у господарському процесі. 
З огляду на викладене судом відхиляються доводи Університету про пред`явлення ТОВ «ООЕК» даного позову до неналежного відповідача. 
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
ТОВ «ООЕК» прийняті на себе зобов`язання за умовами договору про закупівлю електричної енергії №2650 від 30.12.2024 були виконані належним чином, що підтверджується підписаним між позивачем та Коледжем актом приймання-передачі товарної продукції від 30.11.2025 на суму 54 263,72 грн, та виставленим позивачем рахунком №40-288-ПВЦ/1 від 02.12.2025.
Коледжем було частково виконані прийняті на себе зобов`язання шляхом перерахування на рахунок позивача грошових коштів у загальному розмірі 15 779,55 грн, що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку від 04.12.2025.
З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «ООЕК» позовних вимог до Університету в цій частині позову шляхом присудження до стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 38 484,17 грн (54 263,72 грн – 15779,55 грн = 38 484,17 грн).
З посиланням на приписи чинного законодавства позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 196,11 грн, які були нараховані на суму боргу протягом періоду з 17.12.2025 до 16.02.2026, та інфляційні витрати у розмірі 269,39 грн, які були нараховані з урахуванням показника інфляції за січень 2026 року.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних витрат, господарський суд дійшов висновку про правильність здійсненого ТОВ «ООЕК» розрахунку, що має наслідком задоволення заявлених позивачем вимог в цій частині шляхом присудження до стягнення з Університету 3 % річних у розмірі 196,11 грн та інфляційних витрат у розмірі 269,39 грн.
Згідно вимог ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення заявленого товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» позову шляхом присудження до стягнення з Національного університету «Одеська політехніка» в особі відокремленого підрозділу – Відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка» заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 38 484,17 грн, 3% річних в розмірі 196,11 грн та збитків від інфляції у розмірі 269,39 грн.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Національного університету «Одеська політехніка» /65044, м. Одеса, просп. Шевченка, буд 1, ідентифікаційний код 43861328/ в особі відокремленого підрозділу – Відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка» / 65045, м. Одеса, вул. Тираспольська, буд. 6; ідентифікаційний код 43868632/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» /65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ідентифікаційний код 42114410/ заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 38 484,17 грн /тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят чотири грн 17 коп./, 3% річних в розмірі 196,11 грн /сто дев`яносто шість грн 11 коп./, інфляційні витрати в розмірі 269,39 грн /двісті шістдесят дев`ять грн тридцять дев`ять коп./, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн /дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 06 травня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна