Справа № 536/32/25
Провадження № 2/536/41/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судових засідань Волошиної А.В., розглянувши в м.Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції»» звернувся до суду з позовом, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 201 390, 00 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24500, 00 грн., та суми заборгованості за відсотками, які нараховані первісним кредитором в розмірі 120 540, 00 грн. та суми заборгованості за відсотками, які нараховані позивачем за 115 календарних днів в розмірі 56530, 00 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. 
Позовні вимоги мотивовані наступним. Так, 24.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4164136 на суму 24 500, 00, на строк 360 днів, тобто з 24.11.2023 року до 18.11.2024 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно умов кредитного договору між первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці грошові кошти в сумі 24500, 00 грн. на банківську картку, яку відповідачка вказала у заявці про укладення кредитного договору. 
26.07.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 26/07/2024, за умовами якого первісний кредитор відступив право грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 201 390, 00 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24500, 00 грн., та суми заборгованості за відсотками, які нараховані первісним кредитором в розмірі 120 540, 00 грн. та суми заборгованості за відсотками, які нараховані позивачем за 115 календарних днів в розмірі 56530, 00 грн.
09 січня 2025 року суддею постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.
28 січня 2025 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Маслій В.М., де вказано, що відповідачем повністю не визнаються позовні вимоги з наступних підстав. Так, до матеріалів позову не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт видачі первісним кредитором суми кредиту відповідачці ОСОБА_1 . Щодо нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, представник відповідача у відзиві вказав, що згідно правової позицію Великої палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред1явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України.
Також, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правильність здійсненого розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо.
24 лютого 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, де останній просив позов задовольнити, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «Лінеура Україна». Окрім того, позивач ТОВ «Українські фінансові операції» не є банківською установою, та відповідно позбавлене можливості відкривати рахунки для клієнтів, формувати виписки з рахунків та платіжні доручення. Щодо строку нарахування відсотків, то такі відсотки нараховані у межах погодженого у договорі строку кредитування.
04 березня 2026 року ухвалою суду витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформації щодо платіжної картки ОСОБА_1 , виписки про рух грошових коштів.
Представник позивача ТОВ «Українські фінансові операції» був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, завчасно направивши на адресу суду клопотання, де просить позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу без його участі.
Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Маслій В.М. в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.
24 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір № 4164136, за умовами якого Товариство зобов`язалось надати Клієнту кредит на суму 24 500, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пунктів 1.4,1 1.42 цього договору. 
Вказаний вище договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 67697 у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно пункту 1.3 Договору кредит надається строком на 360 днів від дати отримання кредиту Клієнтом.
Пунктом 1.4.1 договору передбачено, що процентна ставка становить 2, 0 % в день та застосовується протягом всього строку кредиту.
Відповідно до пункту 1.4.2 знижена процентна ставка становить 1,10 % в день та застосовується на умовах, якщо Клієнт до 23.12.2023 року включно або протягом трьох календарних днів сплатить кошт в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. 
Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 26.03.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 банком емітувалась платіжна картка № НОМЕР_1 .
Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на вказаний вище рахунок було зараховано грошові кошти в сумі 24 500, 00 грн.
Також, відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення від 26 липня 2024 року, між вказаним товариством та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року; 24 листопада 2023 року на суму 24500, 00 грн. маска картки НОМЕР_2 було зарахування грошових коштів в сумі 24 500, 00 грн.
Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами доведено, що на виконання умов договору 4164136 від 24 листопада 2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» було перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 24 500, 00 грн.
26 липня 2024 року між ТОВ «Українські фінансові операції» (Фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) укладено договір факторингу № 26/07/2024.
Згідно пункту 1.1 вказаного вище договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників та надходження ціни продажу в повному обсязі на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває відповідні права вимоги.
Як вбачається з платіжної інструкції кредитового переказу коштів за № 1 від 02.08.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» сплатило на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в сумі 1 671 256, 73 грн. як оплату за договором фаторингу 26/07/2024 від 26 липня 2024 року.
26 липня 2024 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» складено та підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу, відповідно до якого, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєст Боржників кількістю 6262 клієнти.
Як вбачається з витягу з Реєстру боржників, що є Додатком 1 до договору фаторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року, у ньому міститься запис, у тому числі щодо прав грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4164136 на загальну суму 145 040, 00 грн. (запис № 2171).
Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Виходячи зі змісту статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до положень статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Положеннями статті 1078 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Дослідженими судом вищевказаними письмовими доказами підтверджується перехід права вимоги до ОСОБА_1 від первісного кредитора – ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Українські фінансові операції».
Суд вважає, що копії договору факторингу, витягу з реєстру Боржників, акта приймання-передачі права вимоги, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконує обов`язки за договором, що підтверджується матеріалами справи, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що з останньої на користь ТОВ «Українські фінансові операції»» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 24 500, 00 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.
Щодо позовної вимог ТОВ «Українські фінансові операції» про стягнення з відповідачки суми нарахованих відсотків, суд зазначає наступне. 
Як вбачається з розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 , що складена первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» у межах погодженого строку кредитування, а саме в період часу з 24 листопада 2023 року по 26 липня 2024 року включно нараховано відсотки за користування ОСОБА_1 кредитними коштами на загальну суму 120 540, 00 грн., виходячи із узгодженої в кредитному договорі щоденної процентної ставки у період з 24 листопада 2023 року по 27 грудня 2023 року у розмірі 1 , 1 % (269, 5 грн. щоденно), а також у період з 28 грудня 2023 року по 26 липня 2024 року, виходячи з узгодженої договором щоденної кредитної ставки у розмірі 2 % щоденно (490, 00 грн. щоденно).
Також, відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 , що складена позивачем ТОВ «Українські фінансові операції», у межах погодженого кредитним договором строку кредитування, а саме у період часу з 27 липня 2024 року до 18 листопада 2024 року включно нараховано відсотки за користування кредитними коштами ОСОБА_1 , виходячи із передбаченої договором стандартної процентної ставки в сумі 490, 00 щоденно, що загалом за вказаний вище період склало суму 56 350, 00 грн.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З урахуванням викладеного, суд вважає надані позивачем розрахунки заборгованості щодо суми відсотків належними і допустимими доказами на підтвердження суми заборгованості ОСОБА_1 за відсотками за користування кредитними коштами, оскільки з них чітко вбачається сума заборгованості, з якої обчислено відсотки, період нарахування, процентну ставку, що відповідає зазначеній у договорі.
Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо ненадання виписок по рахунку відповідачки, оскільки ані первісний кредитор, ані позивач не є банківськими установами, а тому не уповноважені на відкриття рахунку для клієнта, а отже позбавлені можливості сформувати будь-які виписки по рахунку та платіжні доручення. 
Також, наявними у справі доказами повністю спростовано доводи представника відповідача щодо ненадання доказів про виконання первісним кредитором свого зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 24 500, 00 грн., оскільки виписка з рахунку відповідачки міститься у матеріалах справи.
За таких обставин, суд дійшов висновку, про законність та обгрнутованість позовних вимог ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим їх слід задовольнити у повному обсязі.
Щодо судових витрат у частині професійної правничої допомоги.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Заперечень від відповідача чи його представника щодо заявленого розміру витрат позивача не надходило. 
Професійна правнича допомога ТОВ «Українські фінансові операції» надавалася адвокатом Дідух Є.О. на підставі договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року.
На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання юридичної допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг на суму 10 000 грн. 
За таких обставин, загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. підтверджено позивачем належними та допустимими доказами та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Оскільки позовні вимоги задовольняються, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, яка сплачена позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 76, 77, 80, 81, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 4164136 від 24 листопада 2023 року в сумі 201 390, 00 грн., яка складається із суми заборгованості за основним боргом в сумі 24 500, 00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 176 890, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір в розмірі 2422, 40 грн., сплачений при подачі позову, а також витрати на правову допомогу в сумі 10 000, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
Позивач – ТОВ «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 03045, м.Київ, вулиця Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя	Ж. О. Баранська