СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/323/26
Провадження №2-о/547/9/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого судді В.Ф.Харченка, 
за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,
представника заявника ОСОБА_1 – адвоката В.В.Трембача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Семенівська селищна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення (постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини),
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року представник заявника ОСОБА_1 – адвокат В.В.Трембач звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із заявою у якій, з метою усунення перешкод в оформленні спадкових прав, просив встановити факт проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем – його батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою у житловому будинку АДРЕСА_1 , тобто на час відкриття спадщини сина. 
В обгрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його ОСОБА_2 – батько заявника ОСОБА_1 , після його смерті залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 . 10.03.2026 він звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області М.І.Литвин з метою оформлення вказаного житлового будинку в якості спадкового майна, але нотаріусом було роз`яснено, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на майно ОСОБА_2 , оскільки не надано доказів прийняття спадщини після останнього. Заявник вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті батька шляхом проживання за однією адресою на момент його смерті. 
Заявник ОСОБА_1 просив розглядати справу за його відсутності.
Представник заявника ОСОБА_1 – адвокат В.В.Трембач у судовому засіданні вимоги заяви підтримав повністю. Наголосив, що заявник до ініціювання отримання свідоцтва про право на спадщини свого батька не знав, що сільська рада обліковувала його зареєстроване місце проживання у будинку по тій самій вулиці. У паспорті стояла відмітка про реєстрацію у населеному пункті, тобто лише у с. Очеретувате. Від народження і до зараз заявник жив і продовжує жити у батьківському будинку.
Заінтересована особа – Семенівська селищна письмово клопотала розглядати справу за відсутності їх представника, ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 26, 27).
Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності заявника і представника заінтересованої особи.
Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с. 8). 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Очеретувате Семенівського району Полтавської області (а.с. 7).
Центр надання адміністративних послуг Семенівської селищної ради довідкою від 10.03.2026 № 551 повідомив, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , і який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).
Згідно фотокопії паспорта заявника він має зареєстроване місце проживання за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Очеретувате (а.с. 5), а згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2026/001414401 від 28.01.2026 він із 22.12.2000 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу М.І.Литвин листом від 10.03.2026 повідомила заявникові ОСОБА_1 , що спадкова справа на спадщину ОСОБА_2 не заводилася. За наданих нотаріусу документів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали різні зареєстровані місця проживання через що факт прийняття спадщини не доведено (а.с. 4).
Свідок ОСОБА_4 , який проживає у АДРЕСА_2 , під час допиту дав покази, що ОСОБА_1 завжди жив і зараз живе у будинку його батьків у АДРЕСА_1 . Це будинок на сусідній вулиці. Спершу померла мати ОСОБА_1 . Потім у 2017 році ОСОБА_5 .Герда розлучився зі своєю дружиною ОСОБА_6 . Тоді ж вона виїхала із села і вже тривалий час проживає десь за кордоном. На час смерті ОСОБА_2 у будинку продовжував жити ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_7 , яка проживає у АДРЕСА_2 , під час допиту дала покази, що давно знає ОСОБА_1 . Свідок із 1991 року живе у с. Очеретувате. А.І.Герда завжди див зі своїми батьками у одному будинку. Спочатку померла його мати, а пізніше і батько. Наразі ОСОБА_1 продовжує жити у будинку АДРЕСА_1 . Десь до 2017 року із ними також проживала дружина ОСОБА_1 – Л.В.Герда.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України – далі ЦК).
Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже заінтересована особа ОСОБА_1 , як син ОСОБА_2 , є його спадкоємцем за законом першої черги і може набути право на спадщину у спосіб: або подання протягом 6 місяців після смерті спадкодавця нотаріусу заяви про прийняття спадщини, або у спосіб постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті спадкодавця.
Ураховуючи зазначене, оцінивши надані судові докази, суд робить висновок, що вимоги заяви підлягають задоволенню повністю, оскільки юридичний факт, на встановлення якого вказує заявник, доведено і обумовлює наступне виникнення у нього права на спадкування за законом як спадкоємця його батька, оскільки на час смерті він постійно проживав разом зі своїм батьком.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 9-13, 89, 223, 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити повністю.
Встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) постійно проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою у будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й на час смерті ОСОБА_2 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складене 24.06.2026. 

Суддя     Віктор ХАРЧЕНКО