Справа №219/3649/19 
1-кп/212/548/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд м. Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42019051100000097 від 25 березня 2019 року з обвинувальним актом по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новгородське м. Торецьк (Дзержинськ) Донецької області, українця за національністю, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Сторони кримінального провадження: прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 

встановив:
Старший солдат ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу за контрактом на посаді стрільця-регулювальника 2 комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_2 , діючи в порушення вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив злочин за наступних обставин.
26 вересня 2018 року приблизно о 20 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов?язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов?язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , військове містечко № НОМЕР_3 .
29 березня 2019 року, старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Донецького гарнізону: АДРЕСА_3 , тим самим припинив вчиняти кримінальне правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах він дійсно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов?язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , військове містечко № НОМЕР_3 . 29 березня 2019 року добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури з метою продовження проходження служби. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.
З`ясувавши думку прокурора, захисника обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 в повній мірі викритий у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку та нагляду у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який провину у вчинені кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, з 2024 року проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення 1 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 спеціалізованої роти (ШКВАЛ), де зарекомендував себе з позитивної сторони, у зв`язку з чим призначає обвинуваченому покарання за санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, проте на мінімальний строк та звільненням від відбуття покарання з випробовуванням, яке є необхідними та достатніми покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік , якщо він протягом визначеного судом іспитового терміну не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 18 червня 2026 року у порядку ст. 615-15 КПК України.

Суддя               ОСОБА_1