номер провадження справи 6/17/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 Справа № 908/249/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько О.А., 
за участю секретаря судового засідання Драковцевої В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу № 908/249/26
за позовом: Комунального підприємства «ВИРОБНИЧЕ РЕМОНТНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ЖИТЛОВЕ ОБ`ЄДНАННЯ №7» (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11)
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Швець Віталія Степановича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення грошової суми,

за участю представників сторін:
від позивача – Золотько О.І., довіреність б/н від 05.01.2026;
від відповідача – не з`явився.

Процесуальні дії по справі.
04.02.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. №453 (вх. №353/08-07/26, документ сформований в системі Електронний суд 03.02.2026) Комунального підприємства «ВИРОБНИЧЕ РЕМОНТНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ЖИТЛОВЕ ОБ`ЄДНАННЯ №7» до відповідача: Фізичної особи-підприємця Швеця Віталія Степановича про стягнення суми 1 404 916,47 грн, яка складається з:
- заборгованості з орендної плати на користь КП «ВРЕЖО №7» за період з травня 2023 р. по листопад 2024 р. у розмірі 231 527,06 грн, 3% річних у розмірі 11 135,83 грн, інфляційних втрат у розмірі 37089,97 грн та штрафу в розмірі 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 6945,81 грн;
- заборгованості з орендної плати на користь місцевого бюджету за період з жовтня 2022 р. по жовтень 2025 р. у розмірі 927 232,86 грн, 3% річних у розмірі 39852,95 грн, інфляційних втрат у розмірі 123315,00 грн, штрафу в розмірі 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 27816,99 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 04.02.2026, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №908/249/26 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.02.2026 позовну заяву КП «ВРЕЖО №7» (вхід. №353/08-07/26 від 04.02.2026) залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
19.02.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. №3825/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 19.02.2026), відповідно до якої на виконання вимог ухвали суду позивач надав розрахунки заборгованості (на користь бюджету та на користь балансоутримувача), докази часткової оплати відповідачем суми заборгованості за попередній період, пояснення щодо підстав для зарахування отриманих у виконавчому провадженні №72435583 від орендаря орендних платежів, стягнутих за рішенням суду у справі №908/2160/22, в рахунок погашення заборгованості за спірний період.
Ухвалою від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляду справи за правилами загального позовного провадження № 908/249/26. Присвоєно справі номер провадження 6/17/26. Підготовче засідання призначено на 31.03.2026 о 10 год. 00 хв.
Ухвалою суду від 31.03.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача до суду, підготовче засідання відкладено на 21.04.2026 об 11 год. 00 хв.
Ухвалою від 21.04.2026 закрито підготовче провадження у справі № 908/249/26. Призначено справу № 908/249/26 до судового розгляду по суті на 05.05.2026 о 12 год. 00 хв.
В судовому засіданні 05.05.2026 в порядку ст. 216 ГПК України судом оголошена перерва до 19.05.2026 о 11 год. 00 хв.
У судове засідання 19.05.2026 з`явився представник позивача. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвала суду від 05.05.2026 направлена засобами поштового зв`язку на адресу його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і вручена 12.05.2026. Додатково вказана ухвала доставлена на електронну адресу відповідача 07.05.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 
Ураховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, неповідомлення про причини неявки в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу за його відсутності.
В судовому засіданні 19.05.2026 судом в порядку ст. 240 ГПК України проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення, роз`яснив порядок і строк його оскарження.
Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що з 12.06.2002 відповідач за умовами договору №209/7 є орендарем нежитлового приміщення за адресою вулиця Щаслива, буд. 5, до якого вносились зміни та доповнення. Додатковою угодою від 10.05.2019 до договору оренди від 12.06.2002 №209/7 договір викладено в новій редакції. Так, відповідачу надано в строкове платне користування комунальне майно – нежитлове приміщення №67 першого поверху та підвалу загальною площею 764,80 кв.м. по вул. Щасливій, 5, що перебуває у господарському віданні КП «ВРЕЖО №7». За умовами Додаткової угоди від 30.06.2020 до договору оренди від 12.06.2002 №209/7 строк його дії встановлено до 11.04.2023.
Позивач зазначає, що на момент звернення до суду з позовом строк дії договору продовжено на підставі пункту 5 Постанови КМУ від 27.05.2022 №634. Відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів не виконує, внаслідок чого за період користування об`єктом оренди з травня 2023 р. по листопад 2024 р. виникла заборгованість на користь балансоутримувача в розмірі 231 527,06 грн та за період з жовтня 2022 р. по жовтень 2025 р. на користь місцевого бюджету в розмірі 927 232,86 грн.
У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення такої заборгованості з орендної плати. 
Внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних та інфляційні втрати, а також штраф за порушення строків внесення орендної плати. Так, на користь КП «ВРЕЖО №7» позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 11 135,83 грн, інфляційних втрати у розмірі 37089,97 грн та штраф в розмірі 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 6945,81 грн. 
На користь місцевого бюджету позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 39852,95 грн, інфляційні втрати у розмірі 123315,00 грн, штраф в розмірі 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 27816,99 грн.
Відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання відзиву на позов.
Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ураховуючи ненадання відповідачем відзиву на позов, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
12.06.2002 між Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Швецем Віталієм Степановичем (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 209/7 (надалі - Договір), за умовами якого орендодавець на підставі рішення міськвиконкому від 27.05.2002 №154/1 передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 675,93 кв.м. за адресою: вул. Щаслива, 5.
За умовами п. 10.1 Договору, цей договір діє з 01.06.2002 по 01.06.2007.
Відповідно до Акту приймання-передачі б/н б/д об`єкт оренди передано Орендарю в користування.
До Договору сторонами неодноразово вносилися зміни, про що свідчать укладені додаткові угоди.
10.05.2019 Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» (Балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Швецем Віталієм Степановичем (Орендар) укладено Додаткову угоду до Договору оренди нежитлового приміщення № 209/7 від 12.06.2002, якою Договір викладено в новій редакції.
Згідно з п. 1.1 Договору Орендодавець, Балансоутримувач на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 03.12.2002 № 379/10 передають, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно нежитлове приміщення № 67 першого поверху та підвалу (літ. А-5) загальною площею 764,80 кв.м по вул. Щасливій, 5, м. Запоріжжя, яке перебуває у господарському віданні Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», вартість якого визначена у звіті про незалежну оцінку і становить за висновком про вартість 3 236 188,26 грн без ПДВ станом на 31.05.2017.
Майно використовується Орендарем на правах оренди для розміщення об`єкта громадського харчування на площі 693,20 кв.м, торговельного об`єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи на площі 26,70 кв.м, торговельного об`єкта з продажу непродовольчих товарі на площі 44,90 кв.м (п. 1.2 Договору).
За умовами п. 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами Договору та акту прийому-передачі майна, який додається до Договору.
Обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні за Договором. (п. 2.5 Договору)
Пунктом 3.1 Договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі рішення Запорізької міської ради від 06.04.2011 № 47 та Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, та складає без ПДВ 219 229,76 грн на рік згідно з розрахунком (Додаток №1 до Договору).
Орендна плата за кожний наступний місяць розраховується Орендарем самостійно і визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 Договору).
У пункті 3.4 Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.10.2019 до Договору) з 01.10.2019 орендна плата розраховується та спрямовується Орендарем:
- 70 відсотків від розміру орендної плати (без нарахування ПДВ) за кожний місяць до місцевого бюджету. 
Розрахунок орендної плати на 70 відсотків, здійснюється Орендарем самостійно та сплачується щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.
- 30 відсотків розміру орендної плати (з нарахуванням ПДВ) за кожний місяць Балансоутримувачу на його розрахунковий рахунок.
Розрахунок орендної плати на 30 відсотків, у тому числі нарахування ПДВ на суму орендної плати, здійснюється Орендарем самостійно та сплачується щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.
Пунктом 3.7 договору (в редакції додаткової угоди від 10.05.2019) передбачено, що у випадку порушення строків оплати та обсягу платежу, Орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі трьох відсотків від місячного розміру орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення.
За умовами п. 5.2 Договору Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Відповідно до п. 9.1 Договору Балансоутримувач має право вимагати від Орендаря виконання обов`язків, які передбачені цим Договором, в тому числі шляхом звернення до суду (виступаючи позивачем).
Додатковою угодою від 30.06.2020 до Договору, Договір оренди від 12.06.2002 нежитлового приміщення №67 першого поверху та підвалу (літ. А-5) загальною площею 764,80 кв.м. по вул. Щасливій, 5, вартість якого визначена у звіті про незалежну оцінку і становить за висновком про вартість 3236188,26 грн без ПДВ станом на 31.05.2017, продовжено строком на 2 роки 11 місяців (до 11.04.2023).
Господарським судом Запорізької області 03.03.2026 було ухвалено рішення у справі №908/3914/25 за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до відповідача Фізичної особи – підприємця Швеця Віталія Степановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», про розірвання договору оренди комунального майна та повернення об`єкта оренди шляхом виселення. 
Зазначеним рішенням суд позовні вимоги задовольнив повністю. Ухвалив розірвати договір оренди нерухомого майна по вул. Щасливій, 5 в м. Запоріжжя від 12.06.2002 № 209/7, укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» (Балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Швецем Віталієм Степановичем (Орендар).
Звільнити нежитлове приміщення № 67 першого поверху та підвалу (літ. А-5) загальною площею 764,80 кв. м, розташоване по вул. Щаслива, 5 у м. Запоріжжя, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця Швеця Віталія Степановича, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи 37573068). 
Рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2026 по справі №908/3914/25 набрало законної сили 09.04.2026.
Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 3 ст. 75 ГПК України).
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Оскільки рішення Господарського суду Запорізької області від 03.03.2026 року у справі №908/3914/25 набрало законної сили, таке судове рішення має преюдиціальне значення, а встановлені в ньому факти повторного доведення не потребують.
Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 03.03.2026 встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався й триває на даний час. 
Отже, закінчення строку Договору оренди (11.04.2023) припало на час дії воєнного стану в Україні.
Суд виснував, що після закінчення строку дії Договору (11.04.2023) він був продовжений на підставі п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 р. № 634.
Відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за договором оренди №209/7 від 12.06.2002 належним чином не виконував.
Згідно з розрахунками, наданими позивачем до позовної заяви, заборгованість з орендної плати на користь Балансоутримувача за період з травня 2023 р. по листопад 2024 р. складає 231 527,06 грн, на користь місцевого бюджету за період з жовтня 2022 р. по жовтень 2025 р. – 927 232,86 грн. 
Доказів перерахування грошової суми, заявленої до стягнення, матеріали справи не містять.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення №209/7 від 12.06.2002 в частині своєчасної оплати за користування об`єктом оренди стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. 

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором оренди нежитлового приміщення №209/7 від 12.06.2002.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
У відповідності до частин 1, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Як установлено судом, між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець), комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7» (балансоутримувач) та фізичною особою – підприємцем Швець Віталієм Степановичем (орендар) 12.06.2002 був укладений договір №209/7 оренди приміщення (далі Договір № 209/7).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Оскільки договір оренди укладено між сторонами у 2002 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України №435-ІV від 16.01.2003, на час укладання договору до правовідносин сторін застосовується ЦК УРСР від 18.07.1963. 
Оцінюючи зміст правочину суд зазначає, що вимога про державну реєстрацію та нотаріальне посвідчення договору оренди нерухомого майна, укладеного на строк один рік і більше, з`явилась у цивільному законодавстві 01.01.2004 року, тобто з дати набрання чинності Цивільним кодексом України. Відтак, оскільки договір оренди №209/7 від 12.06.2002 укладений до 2004 року, такий договір вважається дійсним без його державної реєстрації та нотаріального посвідчення.
З огляду на те, що спірні правовідносини стосуються оренди комунального майна, то до них поряд з ЦК України підлягають застосуванню положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею майна державної та комунальної власності в оренду та відносини між орендарем та орендодавцем.
На час укладення договору оренди нежитлового приміщення №209/7 від 12.06.2002 діяли положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII (далі – Закон №2269), який втратив чинність 01.02.2020.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2269-XII, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Термін договору оренди визначається за погодженням сторін (ст. 17 Закону №2269).
03.10.2019 було прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ (далі – Закон №157). У п. 1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм).
За загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (частина перша статті 5 Цивільного кодексу України).
Отже, з 01.02.2020 до правовідносин оренди державного та комунального майна підлягають застосуванню норми Закону №157 (за винятком норм, наведених у розділі Прикінцеві та перехідні положення).
Відповідно до пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №157-ІХ, договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України й триває на теперішній час.
Згідно із п. 5 Постанови КМУ від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (в редакції, яка діяла станом на 11.04.2023) договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. 
Як установлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.03.2026 по справі №908/3914/25, після закінчення строку дії Договору (11.04.2023) він був продовжений на підставі п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 р. № 634.
Судовим рішенням у зазначеній вище справі договір оренди нерухомого майна по вул. Щасливій, 5 в м. Запоріжжя від 12.06.2002 №209/7 розірвано. Рішення набрало законної сили 09.04.2026.
Відтак, відповідно до вимог частини 3 ст. 653 ЦК України зобов`язання сторін за договором від 12.06.2002 №209/7 припинені з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили, тобто з 09.04.2026.
З урахуванням наведеного, оскільки загальним спірним періодом, за який позивач просить стягнути з відповідача заборгованість є жовтень 2022 р. – жовтень 2025 р., в зазначений період договір від 12.06.2002 №209/7 був чинним.
За змістом ч. 1, 3, 4 ст.17 Закону №157, орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (частини 3, 4 ст. 17).
Відповідно до Додаткової угоди від 01.10.2019 до Договору, з 01.10.2019 орендна плата розраховується та спрямовується орендарем:
- 70 відсотків від розміру орендної плати (без нарахування ПДВ) за кожний місяць до місцевого бюджету не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітнім;
- 30 відсотків розміру орендної плати (з нарахуванням ПДВ) за кожний місяць балансоутримувачу не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітнім.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Укладаючи договір, кожна зі сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач покладений на нього обов`язок щодо своєчасної оплати платежів у встановлений договором строк не виконав.
Як установлено судом за даними КП «Діловодство спеціалізованого суду», рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.03.2023 по справі №908/2160/22 позов КП «ВРЕЖО №7» задоволено. Стягнуто з ФОП Швеця В.С. заборгованість з орендної плати, яка утворилась станом на 01.09.2022, на користь місцевого бюджету у розмірі 317 512,39 грн, на користь балансоутримувача у розмірі 161 313,88 грн.
Відповідно до розрахунку позивача, відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість на користь місцевого бюджету за період жовтень 2022 року по жовтень 2025 року, в розмірі 927 232,86 грн; на користь балансоутримувача за період з травня 2023 року по листопад 2024 року в розмірі 231527,06 грн. 
Відповідач доказів належного виконання зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати орендних платежів у зазначений в позові період за вказаним договором суду не надав. 
Ураховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 927 232,86 грн заборгованості на користь місцевого бюджету за період жовтень 2022 р. по жовтень 2025 р. та заборгованості в розмірі 231527,06 грн на користь балансоутримувача за період з травня 2023 р. по листопад 2024 р. за договором оренди № 209/7 від 12.06.2002, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.
За порушення відповідачем грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів позивач нарахував та заявив до стягнення на користь балансоутримувача 3% річних за період з 21.06.2023 по 10.11.2025 у розмірі 11 135,83 грн, інфляційних втрат за період липень 2023 р. – вересень 2025 р. у розмірі 37089,97 грн та штрафу 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 6945,81 грн; на користь місцевого бюджету 3% річних за період з 16.11.2022 по 20.11.2025 у розмірі 39852,95 грн, інфляційні втрати за період грудень 2022 р. – жовтень 2025 р. у розмірі 123315,00 грн, штрафу 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 27816,99 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України).
Пунктом 3.7 договору сторонами погоджено, що у випадку порушення строків оплати та обсягу платежу, Орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі трьох відсотків від місячного розміру орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення.
Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. 
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної оплати орендних платежів за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним. 
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ст. 611, ч. 2 ст. 625 ЦК України та пункту 3.7 укладеного між сторонами договору.
Суд також зазначає, що невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього заходів відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунки штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, які виконані позивачем правильно, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на користь балансоутримувача % річних за період з 21.06.2023 по 10.11.2025 у розмірі 11 135,83 грн, інфляційних втрат за період липень 2023 р. – вересень 2025 р. у розмірі 37089,97 грн та штрафу 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 6945,81 грн; на користь місцевого бюджету 3% річних за період з 16.11.2022 по 20.11.2025 у розмірі 39852,95 грн, інфляційні втрати за період грудень 2022 р. – жовтень 2025 р. у розмірі 123315,00 грн, штрафу 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено порушення у розмірі 27816,99 грн.
Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Швеця Віталія Степановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.11, код ЄДРПОУ 05478717, на розрахунковий рахунок (IBAN) № НОМЕР_2 в філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957,) заборгованість з орендної плати за період з травня 2023 р. по листопад 2024 р. у розмірі 231 527,06 грн (двісті тридцять одну тисячу п`ятсот двадцять сім гривень 06 копійок), 3% річних у розмірі 11 135,83 грн (одинадцять тисяч сто тридцять п`ять гривень 83 копійок), інфляційні витрати у розмірі 37 089,97 грн (тридцять сім тисяч вісімдесят дев`ять гривень 97 копійок), штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено відповідне порушення у розмірі 6 945,81 грн (шість тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень 81 копійка).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Швеця Віталія Степановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь місцевого бюджету (стягувач - Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», 69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.11, код ЄДРПОУ 05478717, розрахунковий рахунок (IBAN) № UA528999980334159850000008479 ГУК у Зап.Обл/ТГ м. Запоріжжя/22080402, код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997, код класифікації доходів бюджету 22080402, банк отримувача Казначейство України (Ел.Адм.Подат.) заборгованість з орендної плати за період з жовтня 2022 р. по жовтень 2025 р. у розмірі 927 232,86 грн (дев`ятсот двадцять сім тисяч двісті тридцять дві гривні 86 копійок), 3% річних у розмірі: 39 852,95 грн (тридцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 95 копійок), інфляційні витрати у розмірі 123 315,00 грн (сто двадцять три тисячі триста п`ятнадцять гривень 00 копійок), штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендної плати, щодо якого було допущено відповідне порушення у розмірі 27 816,99 грн (двадцять сім тисяч вісімсот шістнадцять гривень 99 копійок).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Швеця Віталія Степановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 11, код ЄДРПОУ 05478717, розрахунковий рахунок (IBAN) № НОМЕР_2 в філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957) витрати зі сплати судового збору в розмірі 16 859,00 грн (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 00 копійок).
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 25.05.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько