________________________________________________________________________________
Справа № 521/284/26
Провадження № 2/947/2468/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання Приймака Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК ГРУП» прозвільнення нежитлового приміщення (орендованого майна) та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
ОСОБА_1 09.01.2026 звернулась до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК ГРУП» про звільнення нежитлового приміщення (орендованого майна), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення основної суми заборгованості у розмірі у сумі 120 000,00 гривень, пені - 36 723,29 гривень, інфляційних втрат – 9 292,90 гривень, штрафу у розмірі 1 000 гривень, що разом становить – 167 016,19 гривень, судового збору у розмірі 2 724,67 гривень.
Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що на підставі договору дарування, посвідченого 20.05.2024 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Таранською А.М. позивачці належить на праві власності 1/2 частина нежитлового приміщення «магазину», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 768,3 кв.м, реєстраційний номер майна: 8789035511101, що підтверджується договором дарування від 20.05.2024 та Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер: 379343844 від 20.05.2024.
01.01.2024 позивач, як Орендодавець, уклав з відповідачем - ТОВ «ІСТЕК ГРУП», як з Орендарем, в особі директора Бойченка Євгена Володимировича, договір оренди зазначеного вище нежитлового приміщення, загальною площею 172 кв.м. Цього ж дня відповідачу було передано нежитлове приміщення в задовільному та справному стані та обладнання та приналежності, що відображені в Акті прийомки-передачі, який підписаний сторонами.
Відповідно до п.3.1 договору, зазначеного в п.1.1. цього договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату в сумі 10 000 гривень за 1 місяць. Сторони домовились, що як виключення п.3.1 договору – за перший місяць оренди у зв`язку із здійсненням орендарем опоряджувальних робіт, орендна плата становитимите - 1 (одну) гривню 00 копійок. Відповідно до п. 1.1. Договору та Акту прийому-передачі приміщення від 01.01.2024 ТОВ «ІСТЕК ГРУП» було передано в строкове платне користування нежитлові приміщення (далі - приміщення), загальною площею 172 кв.м., на строк зазначений в п. 6.1. цього Договору. Згідно з п. 6.1. Договору строк дії договору складає з 01.01.2024 рік по 01.01.2025 рік рік, без пролонгації. Відповідно до пункту 7.3. Договору, а саме п.п. 1 передбачено, що договір припиняється по закінченню строку його дії.
Відповідно до п. 2.2.7. Договору Орендар зобов`язується по закінченню строку дії Договору повернути Орендодавцю приміщення. Тобто самим Договором встановлено обов`язок TOB “ІСТЕК ГРУП” звільнити самостійно орендоване приміщення. 
ТОВ «ІСТЕК ГРУП» всупереч умовам Договору приміщення повернуто не було. Строк дії Договору закінчився ще 01.01.2025, отже 01.01.2025 року ТОВ “ІСТЕКС ГРУП” повинно було повернути Приміщення та звільнити його, але ним цього зроблено не було та до цього часу не звільнено. 12.12.2025 року на юридичну адресу TOB “ІСТЕК ГРУП” та юридичну адресу знаходження майна на ім`я ТОВ “ІСТЕК ГРУП” було направлено претензію з вимогою до 31.12.2025 звільнити займане приміщення та сплатити заборгованість у розмірі 91 000,00 грн. Але вимоги претензії залишені відповідачем без уваги та виконані не були.
Слід зазначити, що не звільнивши приміщення відповідно до умов Договору, ТОВ “ІСТЕК ГРУП” продовжувало його використання, при цьому навіть не сплачуючи щомісячну орендну плату (п. 3.1. Договору). Отже, наразі за період з 01.01.2025 року по 01.01.2026р. ТОВ “ІСТЕК ГРУП” повинно сплатити орендну плату за використання приміщення в розмірі 120 000,00 грн. ( з урахуванням, що щомісячна оренда плата складає 10 000,00 грн. ( 10 000,00 гри. * 12 міс). Згідно п. 4.5. Договору одностороння відмова Орендодавця від виконання зобов`язань за Договором не допускається. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що за затримку Орендодавцем передачі Приміщення Орендарю більше, ніж на 5 календарних днів, Орендодавець сплачує Орендарю штраф в розмірі 10% місячної орендної плати. В даному випадку ТОВ “ІСТЕК ГРУП” повинен сплатити штраф у розмірі 1 000,00 грн. Пунктом 4.3. Договору передбачено, що за несвоєчасну сплату орендної плати Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченного зобов`язання. Таким чином, ТОВ “ІСТЕК ГРУП” повинен сплатити пеню у розмірі 36 723,29 гун., а також інфляційні втрати в розмірі 9 292,90 грн. На підставі вищевикладеного вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем склала -167 016,19 грн. У зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів.
Відзив на позовну заяву
Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов.
Процесуальні дії та рух справи
Позивач через представника адвоката Сторожук Дмитра Івановича 09.01.2026 звернулася до Хаджибейського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12.01.2026 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Одеси в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України. 
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 12 березня 2026 року о 14 годині 30 хвилин. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, до позовної заяви надали заяву у якій просили розглядати справу без участі позивачки, позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судові засідання 12.03.2026, 14.04.2026 та 20.05.2026 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, відзиву, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. 
Ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися відповідачу за юридичною адресою ТОВ «ІСТЕК ГРУП»: 03150, м. Київ, вулиця Ямська, 41, офіс 10, та за місцезнаходженням орендованого нежитлового приміщення: 65080, м. Одеса, вулиця Академіка Філатова, 1.
До суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням відповідача про розгляд справи.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановлені фактичні обставини справи
Відповідно до статей 2, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 20.05.2024 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Таранською А.М. позивачу – ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 частина нежитлового приміщення «магазину», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 768,3 кв.м, реєстраційний номер майна: 8789035511101, що підтверджується договором дарування від 20.05.2024 та Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер: 379343844 від 20.05.2024.
01.01.2024 позивач, як Орендодавець, уклав з відповідачем - ТОВ «ІСТЕК ГРУП», як з Орендарем, в особі директора Бойченка Євгена Володимировича, договір оренди зазначеного вище нежитлового приміщення, загальною площею 172 кв.м. 
Цього ж дня відповідачу було передано нежитлове приміщення в задовільному та справному стані та обладнання та приналежності: котел газовий – 1 шт, унітаз – 1 шт, умивальник – 1 шт, що відображені в Акті прийомки-передачі, який підписаний сторонами. Також сторонами були зафіксовані покази лічильників станом на 01 січня 2024 року та відмічено, що сторони претензій одна до одної не мають.
Відповідно до п.3.1 договору, зазначеного в п.1.1., орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату в сумі 10 000 гривень за 1 місяць. Сторони домовились, що як виключення п.3.1 договору – за перший місяць оренди у зв`язку із здійсненням орендарем опоряджувальних робіт, орендна плата становитимите - 1 (одну) гривню 00 копійок. 
Відповідно до п. 1.1. Договору та Акту прийому-передачі приміщення від 01.01.2024 ТОВ «ІСТЕК ГРУП» було передано в строкове платне користування нежитлові приміщення (далі - приміщення), загальною площею 172 кв.м., на строк зазначений в п. 6.1. цього Договору. 
Згідно з п. 6.1. Договору строк дії договору складає з 01.01.2024 рік по 01.01.2025 рік, без пролонгації. 
Відповідно до пункту 7.3. Договору, а саме п.п. 1 передбачено, що договір припиняється по закінченню строку його дії. Моментом початку фактичного використання приміщення за цим договором є підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення (додаток 1 до договору).
Відповідно до п. 2.2.7. Договору Орендар зобов`язується по закінченню строку дії Договору повернути Орендодавцю приміщення. Тобто самим Договором встановлено обов`язок TOB “ІСТЕК ГРУП” звільнити самостійно орендоване приміщення. 
Відповідно до п.3.2 договору вартість комунальних послуг (водо, тепло, газопостачання) не входять до складу орендної плати. Відшкодування орендодавцю витрат, пов`язаних з оплатою електроенергії, здійснюється окремо (додатково) за фактом їх споживання на підставі відповідних рахунків орендаря.
ТОВ «ІСТЕК ГРУП» всупереч умовам Договору приміщення повернуто не було. Строк дії Договору закінчився ще 01.01.2025, отже 01.01.2025 року ТОВ “ІСТЕКС ГРУП” повинно було повернути приміщення та звільнити його, але ним цього зроблено не було та до цього часу нежитлове приміщення не звільнено. 
12.12.2025 року на юридичну адресу TOB “ІСТЕК ГРУП” та юридичну адресу знаходження майна на ім`я ТОВ “ІСТЕК ГРУП” було направлено претензію з вимогою до 31.12.2025 звільнити займане приміщення та сплатити заборгованість у розмірі 91 000,00 грн. Але вимоги претензії залишені відповідачем без уваги та виконані не були.
Відповідно до п.4.4 договору передбачено, що за затримку орендодавцем передачі приміщення орендарю більше ніж на 5 календарних днів, орендодавець сплачує орендарю штраф в розмірі 10% місячної орендної плати.
Також було зазначено, що у разі невиконання законних вимог даної претензії до 31.12.2025 позивач залишає за собою право нараховувати штрафні санкції (3% річних, інфляційні втрати, пеню).
Позивач доводить, що не звільнивши приміщення відповідно до умов Договору, ТОВ “ІСТЕК ГРУП” продовжувало його використання, при цьому навіть не сплачуючи щомісячну орендну плату (п. 3.1. Договору). Отже, наразі за період з 01.01.2025 року по 01.01.2026р. ТОВ “ІСТЕК ГРУП” повинно сплатити орендну плату за використання приміщення в розмірі 120 000,00 грн. ( з урахуванням, що щомісячна оренда плата складає 10 000,00 грн. ( 10 000,00 гри. * 12 міс). 
Згідно з п. 4.5. Договору одностороння відмова Орендодавця від виконання зобов`язань за Договором не допускається. 
Згідно з пунктом 4.4. Договору передбачено, що за затримку Орендодавцем передачі Приміщення Орендарю більше, ніж на 5 календарних днів, Орендодавець сплачує Орендарю штраф в розмірі 10% місячної орендної плати. В даному випадку ТОВ “ІСТЕК ГРУП” повинен сплатити штраф у розмірі 1 000,00 грн. 
Пунктом 4.3. Договору передбачено, що за за несвоєчасну сплату орендної плати Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ ві суми простроченного зобов`язання. Отже, ТОВ “ІСТЕК ГРУП” повинен сплатити пеню у розмірі 36 723,29 гун. А також інфляційні витрати в розмірі 9 292,90 грн. На підставі вищевикладеного вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем склала -167 016,19 грн.
Згідно п. 4.5. Договору одностороння відмова Орендодавця від виконання зобов`язань за Договором не допускається.
Отже в даному випадку ТОВ “ІСТЕК ГРУП” за невиконання договору оренди, повинен сплатити позивачці штраф у розмірі 1 000,00 грн., пеню у розмірі 36 723,29 грн та інфляційні витрати в розмірі 9 292,90 грн, передбачені цим договором.
На підставі вищевикладеного вбачається, що загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем склала - 167 016,19 грн.
У зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів.
Оцінка аргументів та Мотиви суду
Статтею 11 ЦК України врегульовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як передбачено статтею 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
За вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язаній є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.
Частиною 2 ст. 598 ЦК України врегульовано, що припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Частиною 3 ст. 651 ЦК України врегульовано, що уразі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ст.759 ЦК України).
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст.763 ЦК України).
Якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст.764 ЦК України).
Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму (ст.765 ЦК України).
Відповідно до ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 лютого 2020 року у справі № 910/4391/19 вказано, що відмова від договору найму за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом статті 782 ЦК України, а також виходячи з положень статей 205, 654 ЦК України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем.
На підставі вище викладених норм права та тлумачення змісту Договору оренди від 01.01.2024, зокрема шляхом порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, свідчить, що пункт п. 4.5. Договору встановлює, що одностороння відмова Орендодавця від виконання зобов`язань за Договором не допускається
Право наймодавця вимагати оплати неустойки відповідно до частини 2 статті 785 ЦК України та обов`язок наймача сплачувати таку неустойку зберігається до моменту повернення наймачем наймодавцю орендованого майна. Винятком з такого правила можуть бути, зокрема, підтверджені належними доказами неправомірні дії (бездіяльність) наймодавця, спрямовані на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно та оформити повернення наймачем орендованого майна, про що зроблено висновок Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 913/155/17.
Окрім того, як вказав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 06.02.2020 у справі № 915/1429/19, визначальним для застосування частини другої статті 785 Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах є саме факт неповернення об`єкта найму наймодавцю, а не факт користування/не користування наймачем об`єктом найму, оскільки поняття "неповернення речі" не є тотожним поняттю "не користування" у правовому сенсі статті 785 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2020 у справі № 916/2724/18 зазначає, що при здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин.
Для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.
Верховний Суд зазначає у наведеній постанові, що до предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.
Разом з цим, відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, матеріали справи не містять належних доказів сплати відповідачем позивачу в рахунок орендної плати.
Слід зазначити, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено і обставин ухилення орендодавця від обов`язку прийняти орендоване майно та оформити повернення наймачем орендованого майна, як підстави звільнення відповідача від сплати орендодавцю неустойки за час прострочення повернення такого майна.
Таким чином, орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього не зробив до цього часу.
Неустойка за ч. 2 ст. 785 ЦК України це самостійна міра цивільно-правової відповідальності за невиконання обов`язку з повернення майна. Вона нараховується за весь період фактичного володіння майном без належних правових підстав. Доказів, що орендар не користується орендованим майном матеріали справи не містять, доводи позивача відповідачем також не спростовані.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно 01.01.2024 позивач, як Орендодавець, уклав з відповідачем - ТОВ «ІСТЕК ГРУП», як з Орендарем, в особі директора Бойченка Євгена Володимировича, договір оренди зазначеного вище нежитлового приміщення, загальною площею 172 кв.м. Цього ж дня відповідачу було передано нежитлове приміщення в задовільному та справному стані та обладнання та приналежності, що відображені в Акті прийомки-передачі, який підписаний сторонами. Підстави вважати, що договір оренди від 01.01.2024 не набрав чинності відсутні. Згідно з договором була встановлена щомісячна орендна плата в сумі 10 000 гривень за 1 місяць. Відповідно Акту прийому-передачі нежитлове приміщення ТОВ «ІСТЕК ГРУП» було передано в строкове платне користування, строк дії договору складає з 01.01.2024 рік по 01.01.2025 рік, без пролонгації. Відповідно до пункту 7.3. Договору, а саме п.п. 1 передбачено, що договір припиняється по закінченню строку його дії. По закінченню строку дії Договору Орендар зобов`язується повернути Орендодавцю приміщення. Тобто самим Договором встановлено обов`язок TOB “ІСТЕК ГРУП” звільнити самостійно орендоване приміщення. Одностороння відмова Орендодавця від виконання зобов`язань за Договором не допускається. За затримку Орендодавцем передачі Приміщення Орендарю Орендодавець сплачує Орендарю штраф в розмірі 10% місячної орендної плати. В даному випадку штраф становить у розмірі 1 000,00 грн. За несвоєчасну сплату орендної плати Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченного зобов`язання, яка становить у розмірі 36 723,29 грн та інфляційні витрати в розмірі 9 292,90 грн. 
Статтею 319 ЦК України врегульовані питання здійснення права власності, згідно з частинами першою, другою, сьомої якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно зі статтею 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено
в договорі.
Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.
Відповідно до п.2.2.7 договору оренди нежитлової будівлі орендар зобов`язаний після закінчення строку орендного користування звільнити приміщення, що орендується, й передати (повернути його орендодавцеві) за актом передання-приймання у справному стані.
Отже, враховуючи встановлені обставини у даній справі та вищенаведені норми закону, суд дійшов висновку, що порушене право позивача як власника підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме шляхом зобов`язання відповідача передати майно, ТОВ «ІСТЕК ГРУП», стягнення орендної плати, пені, інфляційних втрат та штрафу.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 13 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 724,67 грн.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 244, 259, 265-268, 280-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК ГРУП» прозвільнення нежитлового приміщення (орендованого майна) та стягнення заборгованості задовольнити.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК ГРУП» звільнити нежитлове приміщення площею 172 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та передати по акту прийому-передачі зазначене нежитлове приміщення ОСОБА_1 з обладнанням та його приналежностями, які зазначені в Акті прийому-передачі приміщення від 01.01.2024.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК ГРУП» на користь ОСОБА_1 заборгованість з оплати орендної плати в сумі - 167 016 (сто шістдесят сім тисяч шістнадцять) гривень 19 копійок, що складається з суми основного боргу - 120 000,00 грн, пені – 3 6723,29 грн, інфляційних втрат - 9 292,90 грн та штрафу 1 000,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК ГРУП» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 67 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК ГРУП», код ЄДРПОУ: 44987883, юридична адреса: м. Київ, вулиця Ямська, 41, офіс 10.

Заочне рішення складене та підписане 20.05.2026.

Суддя:          Ю. А. Скриль