Справа № 352/266/26
Провадження № 2/352/587/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: 
головуючого судді Олійника М. Ю.
за участю:
секретаря судового засідання Кукули О. С.
відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерне товариство «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача АТ «Акцент Банк» адвокат Шкапенко О.В. звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 509,27 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.02.2022 року відповідач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» шляхом підписання анкети-заяви. На підставі вказаної заяви відповідачу було відкрито банківський рахунок та встановлено кредитний ліміт. Також відповідачу видано платіжну картку як засіб доступу до рахунку. Позивач зазначає, що кредит надавався у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 40,80 % річних на суму фактичної заборгованості. Умовами договору передбачалось право банку змінювати розмір кредитного ліміту. Відповідач підтвердила ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на офіційному сайті банку. Крім того, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Позивач вказує, що паспорт споживчого кредиту містив усі істотні умови кредитування, зокрема щодо процентної ставки, строку кредитування та відповідальності сторін. Паспорт споживчого кредиту був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису у вигляді OTP-паролю. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. Разом з тим відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості та сплати процентів. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору виникла прострочена заборгованість. З урахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 661,73 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 662,40 грн.
24 лютого 2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому вона позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не визнала та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Зазначила, що не мала наміру укладати кредитний договір та користуватися кредитними коштами банку. Вказувала, що 08.02.2022 року зверталась до банку виключно для отримання грошового переказу, а кредитну картку було оформлено працівником банку як умову отримання такого переказу. Стверджувала, що кредитну картку не активувала, ПІН-код не встановлювала та кредитним лімітом не користувалася. Також відповідач зазначала, що не надавала згоди на встановлення кредитного ліміту у розмірі 40 000 грн та не вчиняла дій, спрямованих на укладення кредитного договору в електронній формі. Посилалась на те, що протягом 2022–2024 років рух коштів за кредитним лімітом був відсутній, а зміна кредитного ліміту здійснювалась банком в односторонньому порядку без її волевиявлення. 27.02.2022 року постійно проживає та працює на території Швеції, а тому не могла здійснювати спірні операції в Україні. Зазначала, що у день авторизації через BankID 22.05.2025 року перебувала у Швеції, мобільний додаток банку не встановлювала, а фінансовий номер телефону, зазначений банком, не використовувала. 22.06.2025 року, коли банком було встановлено кредитний ліміт та проведено витратні операції, вона перебувала за кордоном, а грошові кошти фактично не отримувала. Посилаючись на відсутність належних доказів її ідентифікації, підтвердження операцій та отримання кредитних коштів, а також на звернення до кіберполіції щодо можливого несанкціонованого використання її персональних даних, відповідач просила у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 61-62).
17 квітня 2026 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що вважає доводи відповідача є безпідставними та не спростовують заявлених позовних вимог. Відповідач власноруч підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які разом із тарифами складають кредитний договір, чим підтвердила факт ознайомлення з умовами кредитування та погодилась із ними, а також зобов`язалась самостійно ознайомлюватися зі змінами на сайті банку. Користування кредитними коштами підтверджує акцептування умов договору та прийняття пропозиції банку. Банк виконав вимоги законодавства щодо надання споживачу необхідної інформації про умови кредитування. Окрім того, на підтвердження погодження істотних умов договору до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом, який має юридичну силу та є належним способом підтвердження волевиявлення особи відповідно до вимог законодавства. На підтвердження розміру заборгованості до позову долучено банківську виписку, розрахунок заборгованості, довідку про видачу картки та довідку про встановлення кредитного ліміту. У зв`язку з наведеним представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 132-134).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві та у відповіді на відзив виклав клопотання про проведення судового розгляду без його участі, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач в судовому засідання просила відмовити в задоволенні позову, оскільки кредитних договорів не укладала та коштів не отримувала.
Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що 14.12.2021 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг (а.с. 10). У анкеті відсутні дані про розмір кредиту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, тощо.
До позову банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с. 17-25).
Згідно з паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка» Зелена» від 08.02.2022 процентна ставка встановлена у розмірі 49,34% річних (а.с.11-12).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 04.02.2026 року заборгованість за кредитним договором б/н від 08.02.2022 становить 37661,73 грн, з яких: 33975,88 грн – залишок заборгованості за тілом кредиту, 3685,85 грн – загальний залишок заборгованості по процентам (а.с. 8-9).
У виписці по картці ОСОБА_1 вказано, що у період з 08.02.2022 до 04.02.2026 витрати склали 77623,75 грн., зарахування 13000 грн (а.с. 13).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У наданій анкеті-заяві позичальника від 14.12.2021 процентна ставка не зазначена. До того ж позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, що був укладений – 08.02.2022.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Також, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Обґрунтування позивача, що сторони суттєві умови договору у Паспорті споживчого кредиту від 08.02.2022 є безпідставними, адже вказаний документ не може вважатись складовою кредитного договору, згідно змісту заяви позичальника, відповідно до якої, позичальник погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг; форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору (а.с. 11-12).
Більше того, у вказаному вище паспорті споживчого кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.
Окремо суд звертає увагу, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, надані позивачем докази не підтверджують належними та допустимими доказами факт досягнення між сторонами 08.02.2022 року письмової домовленості щодо отримання відповідачем кредитних коштів, а також погодження істотних умов кредитування, зокрема щодо розміру та порядку сплати процентів.
Суд критично відноситься до розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів, з огляду на те, що позивачем не доведено погодження відповідачкою умов кредитного договору.
З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та врахувавши недоведеність позивачем факту належного укладення кредитного договору і виникнення у відповідача заявленої заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 5, 12 ,13 ,81, 89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерне товариство «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: АТ «Акцент Банк», юридична адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, 11, Код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Максим ОЛІЙНИК