ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 червня 2026 року справа №200/9896/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року (головуючий суддя І інстанції – Голубова Л.Б.), складене в повному обсязі 16 січня 2026 року у справі № 200/9896/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:
- визнання протиправними дій щодо перерахунку пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати без урахування довідки про заробітну плату в зоні відчуження та всіх вже наявних в матеріалах пенсійної справи документів;
- зобов`язання провести нарахування та виплату підвищення всього розміру пенсії без обмеження її максимальним розміром з урахуванням довідки про заробітну плату в зоні відчуження та всіх вже наявних в матеріалах пенсійної справи документів;
- зобов`язання з 26 червня 2024 року здійснити перерахунок та виплату різниці протиправно зменшеної пенсії з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнання протиправними дій щодо застосування обмежень в індексації пенсії з 01.03.2022 року, 01.03.2023 року, 01.03.2024 року, 01.03.2025 року;
- зобов`язання зняти обмеження в індексації пенсії та здійснити перерахунок і виплату індексації відповідно до постанови КМУ від 16 лютого 2022 року № 118, постанови КМУ від 24 лютого 2023 року № 168, постанови КМУ від 23 лютого 2024 року № 185, постанови КМУ від 25 лютого 2025 року № 209, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який мав враховуватися для обчислення пенсії у відповідний рік на відповідний коефіцієнт з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження пенсії її максимальним розміром.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 26 червня 2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність з урахуванням довідок про заробітну плату в зоні відчуження від 19.01.1993 року № А-7/п, від 19.03.1993 року № А-68/п, від 24.06.1997 року № 04-9/А-186п та наявних в матеріалах пенсійної справи документів, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що з 01.03.2025 електронна пенсійна справа позивача була приведена у відповідність до вимог чинного законодавства. Розмір пенсії обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, з урахуванням усіх належних надбавок і підвищень. Загальний розмір пенсійної виплати склав 19 993,39 грн. Під час перевірки пенсійної справи було встановлено відсутність первинних документів, у тому числі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, з якої раніше обчислювалась пенсія позивачу. 
Відповідач посилається на те, що виконуючи Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(1)/2024, а також постанову Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», Головним управлінням було здійснено приведення пенсійних виплат у відповідність до оновлених правових приписів. Перерахунок розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону № 796, здійснювався шляхом збільшення показника середньої заробітної плати на коефіцієнт 1,115, із дотриманням обмежень, визначених нормативними актами Кабінету Міністрів України. 
Вважає дії Головного управління мали виключно правозастосовний характер, були спрямовані на забезпечення виконання законодавства та не порушували прав позивача.
При цьому, зазначено, що строк звернення до суду пропущений позивачем. 
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/9896/25, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Місце реєстрації згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008186629 від 10.07.2024 року: АДРЕСА_2 .
Позивач значиться на пенсійному обліку відповідача та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується протоколами з пенсійної справи та посвідченнями, виданими 04.09.2018 року та 05.11.2019 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі №200/9065/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні з 26 червня 2024 року перерахунку та виплати пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність відповідно до Рішення Конституційного Суду від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 26 червня 2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність відповідно до Рішення Конституційного Суду від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 року.
14 серпня 2025 року Першим апеляційним адміністративним судом винесено постанову про залишення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року без змін.
На виконання вказаного рішення суду у справі №200/9065/24 ОСОБА_1 з 26.06.2024 відповідачем здійснено перерахунок розміру пенсії, однак замість зняття обмеження розміру пенсії максимальним розміром, розмір пенсійної виплати позивача було обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2021 року без заяви позивача.
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 28.02.2024 року розмір пенсії позивача з надбавками складав 40301,47 грн, однак її виплата була обмежена до 23610,00 грн.
Після виконання рішення суду у справі №200/9065/24 розмір пенсії ОСОБА_1 з надбавками складає 19993,39 грн, тобто розмір пенсії вдвічі зменшився.
Листом від 18.09.2025 року №20096/02-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило представника позивача про те, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 міститься довідка про заробітну плату за роботу в зоні відчуження. Проте, у зв`язку з відсутністю документів, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, підстави для врахування довідки при обчисленні пенсії відповідно до статті 54 Закону №796 відсутні.
До надходження підтверджуючої інформації щодо первинних документів на підставі яких видано довідку про заробітну плату, розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 буде обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.
04.11.2025 року після особистого звернення ОСОБА_1 до управління ПФУ у місті Краматорськ від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов лист №23158/02-16, в якому зазначено, що у зв`язку з відсутністю в матеріалах електронної пенсійної справи довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за встановленою формою, до надання довідки та первинних документів, на підставі яких визначено складові заробітку, зазначені в довідці, розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2021 року згідно пункту 9 Порядку №1210.
Після перерахунку пенсії згідно судового рішення у справі №200/9065/24 розмір пенсії позивача вдвічі зменшено.
Також позивач вважає, що починаючи з 01.03.2022 року відповідно до постанови КМУ від 16 лютого 2022 року № 118, постанови КМУ від 24 лютого 2023 року № 168, постанови КМУ від 23 лютого 2024 року № 185, постанови КМУ від 25 лютого 2025 року № 209 його пенсія підлягає індексації шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який мав враховуватися для обчислення пенсії у відповідний рік на відповідний коефіцієнт без обмеження пенсії її максимальним розміром.
Вважаючи, що відповідачем порушено право позивача на отримання належних сум пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд переглядає судове рішення виключно в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 (далі - Закон № 796).
Відповідно до ст. 1 Закону № 796 цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Частиною 1 ст. 54 Закону № 796 встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Частинами 4 і 5 ст. 57 Закону № 796-XII установлено, що для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Порядок визначення заробітної плати (доходу), у тому числі заробітної плати (доходу), передбаченої частиною четвертою цієї статті, для обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.
Судами установлено, що відповідач на виконання рішення суду у справі №200/9065/24 про неправомірність його дій щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами перерахував пенсію позивача і розмір пенсії ОСОБА_1 було обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2021 року. 
ГУ ПФУ в Донецькій області перерахувало пенсію позивача, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Тобто відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону № 796-XII.
Водночас суд звертає увагу, що застосування припису ч. 4 ст. 57 Закону № 796-XII передбачає висловлення бажанням особи, яка звернулася за пенсією.
Позивач не висловлював бажання на розрахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Відповідач посилається на те, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, у тому числі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, з якої раніше обчислювалась пенсія позивачу підстави для обчислення пенсії відповідно до ст. 54 Закону №796 відсутні.
В матеріалах справи наявні довідки, на підставі яких відповідач нарахував та виплачував позивачу пенсію: довідка Центрального архіву Міноборони України від 02.09.1997 року № 51/1/4618, Державного архіву Донецької області від 24.06.1997 року № 04-9/А-186п, від 19.01.1993 року № А-7/п про заробітну плату позивача в зоні відчуження, які видані на підставі розрахунково-платіжних відомостей у 1987 році.
Відповідачем не наведено жодних обґрунтованих доводів щодо змін в законодавстві, внаслідок яких указані довідки не можуть використовуватися для розрахунку пенсії позивача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність перерахунку пенсії позивача виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром суд зазначає наступне.
Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 № 3668-VІ.
За положеннями ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011 максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», зокрема, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 10.12.2020 у справі №580/492/19.
Верховний Суд у постанові від 15.11.2023 у справі № 120/6735/23 зазначив, що згідно абзацами 1, 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Верховний Суд зазначив, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли бути звужені. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», застосовуються у системному зв`язку між собою.
Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких станом на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Верховний Суд зазначив, що з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи).
Норми статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» також кореспондуються з положеннями частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
20.03.2024 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 року № 2-р(II)/2024 припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з 20.03.2024 року - дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 № 2-р(II)/2024, стаття 67 Закону № 796 не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, також припис статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII, зі змінами, визнано неконституційними.
Як вбачається із протоколу відповідача від 28.02.2024 року, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний та складав 40301,47 грн, однак її виплата була обмежена до 23610,00 грн, оскільки рішенням про перерахунок пенсії № 914340108871 позивачу з 27.02.2024 проведено перерахунок пенсії в зв`язку із зміною прожиткового мінімуму.
З огляду на викладене, у позивача наявне право на отримання пенсії без застосування наведених обмежень максимальним розміром пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі №200/9065/24 відновлено порушене право позивача щодо обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зокрема, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 26 червня 2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність відповідно до Рішення Конституційного Суду від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 року. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання рішення суду у справі № 200/9065/24 не здійснено з 26.06.2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, а обчислено розмір пенсії ОСОБА_1 виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, що свідчить про протиправність дій пенсійного органу.
Враховуючи порушення права позивача після виконання судового рішення на отримання належних сум пенсії, суд апеляційної інстанції не вбачає порушення позивачем строку звернення до суду
Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання управління здійснити ОСОБА_1 з 26 червня 2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність з урахуванням довідок про заробітну плату в зоні відчуження від 19.01.1993 року № А-7/п, від 19.03.1993 року № А-68/п, від 24.06.1997 року № 04-9/А-186п та наявних в матеріалах пенсійної справи документів, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі № 200/9896/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі № 200/9896/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 червня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар 
Т.Г.Гаврищук
Е.Г.Казначеєв