Номер провадження: 22-ц/813/1952/26 
Справа № 500/4635/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області, про встановлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила та просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку площею 23,9 кв.м за вказаною адресою, а також визнати та затвердити лінію суміжної межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та земельною ділянкою АДРЕСА_1 згідно координат поворотних точок І та ІІІ відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, що надається експертом, а саме: точка І з координатами наведеними у таблиці відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року Х, м 5013237,058 /?, м НОМЕР_1 і точка ІІІ з наступними координатами відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року Х, м 5013240,810 /?, м НОМЕР_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який отримала у спадок. Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 20.01.1998 р. №66 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських прибудов» спадкодавцеві - ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно якої позивачкою успадковане, було вирішено передати безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 421 кв.м. 
Право власності на земельну ділянку не було оформлено у зв`язку з тим, що суміжний землекористувач ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 відмовився підписувати акт погодження меж земельної ділянки. 
Також зазначає про існування спору між минулим власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 та суміжним землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_2 - ОСОБА_5 , що підтверджують листи виконавчого комітету Ізмаїльської міськради від 15.07.2003 року за № 3-432, управління містобудування і архітектури Ізмаїльської міської ради від 28.07.2003 року за № 841, письмове звернення ОСОБА_4 від 24.10.2006 року, лист виконавчого комітету Ізмаїльської міськради від 22.11.2006 року за № 3-867, виписка з протоколу засідання комісії по земельним спорам від 15.11.2006 року. Спір залишився не вирішений. 
Крім того вказує, що визначення розміру земельної ділянки для обслуговування житлового будинку необхідно здійснювати на підставі чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил, враховуючи у кожному окремому випадку відповідні критерії розміщення житлового будинку, його характеристики, проектну документацію міста, району міста тощо, але в будь-якому випадку такий розмір не може бути меншим, ніж один метр до бічної межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будівлі. У зв`язку з існуванням спору щодо меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем, позивачка не має можливості скористатись своїм правом на отримання у приватну власність присадибної земельної ділянки за зазначеною адресою, у розмірах необхідних для будівництва та обслуговування житлового будинку.
У заяві про уточнення позовних вимог від 04.04.2025 року, позивачка додатково зазначає, що згідно висновку судового експерта Цуркан В.І. судової земельно-технічної експертизи № 21/47-2017 від 14.03.2018 року, за результатами експертного дослідження меж, розмірів та конфігурації земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача та відповідача, судовим експертом встановлено, що у позивачки відсутній доступ до закріпленої рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 522 від 04.07.1995 року за належним їй домоволодінням частини земельної ділянки площею 23,5 кв.м, яка перебуває у фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . 
Також зазначає, що згідно висновку експерта № 98/114-2022 за результатами додаткової судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 500/4635/16-ц, складеної 16.04.2024 року встановлено, що визначене за результатами виконаної приватним підприємством «Фірма Бізнес-партнер» станом на 04.03.2021 року геодезичної зйомки земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 фактичне місцеположення лінії суміжної межі між ними не відповідає місцеположенню лінії межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , яке визначне складеними Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації матеріалами обміру будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл станом на 20.01.1995 року, які затверджені рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварталу № 376 м. Ізмаїла», в результаті чого у фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 перебуває частина земельної ділянки площею 23,9 кв. м., яка відповідно до вищевказаного рішення мала б перебувати у користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 . 
Відповідно затвердженим рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварталу № 376 м. Ізмаїла» виконаним станом на 20.01.1955 року Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації обмірам будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл лінією лівої бокової межі земельної ділянки АДРЕСА_1 , яка частково є суміжною із земельною ділянкою АДРЕСА_1 , має вважатись лінія довжиною 29,0 м, яка поєднує зображені у графічному додатку № 1 точки І та ІІІ, координати яких відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року наведені в таблиці 1.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області (місце знаходження: Одеська область, Ізмаїльський р-н, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62, код ЄДРПОУ 26569223) про встановлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, призначене на 12.05.2026 року на 15:00 год. представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської областіне з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або про участь в режимі відеоконференції не подавав.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що явка учасників до апеляційного суду не є обов`язковою, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не сама по собі відсутність у судовому засіданні представників сторін, а саме неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їхньою відсутністю. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників, які відсутні в судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відмовляючи у позові  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази та розрахунки, схеми чи графічні матеріали, які б визначали конфігурацію та площу тієї частини земельної ділянки, що відповідає лінійному розширенню фасадної частини земельної ділянки відповідача на 0,088 м. та, відповідно, зменшення лінійного фасадної частини земельної ділянки позивача на 0,088 м.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
- відповідно до рішення виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 522 від 09.06.1955 року, було затверджено матеріали Ізмаїльського міжміського бюро технічної інвентаризації щодо обміру земель будівельного кварталу № 376 загальною площею 6120 кв. м. та пропозиції комісії, зареєстровано за землекористувачами будівельний квартал № 376 в розмірі 6120 кв. м. та зареєстровано за будинком АДРЕСА_1 (колишній номер – 21) земельну ділянку площею 420,9 кв. м. та за будинком АДРЕСА_2 (колишній номер – НОМЕР_5 ) земельну ділянку площею 224,8 кв. м.; 
- рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 20 січня 1998 року, передано земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0421 га, що знаходиться в користуванні ОСОБА_6 безоплатно в приватну власність ОСОБА_7 та рекомендовано замовити технічну документацію для видачі державного акту на право приватної власності на землю;
- згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВМО № 208358, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області 21.10.2009 року, державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області посвідчено, що спадкоємицею майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онука ОСОБА_1 , спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається із житлового домобудування з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; 
- згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАС № 829488, виданого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області 10.02.2016, приватним нотаріусом посвідчено, що спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_3 , спадщина, на яке видане свідоцтво складається із житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідно до висновку експерта №21/47-2017 від 14.03.2018 року з судової земельно-технічної експертизи у справі № 500/4635/16-ц, складеної судовим експертом Цуркан В.І. 14.03.2018, судовий експерт дійшов наступних висновків: згідно з Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів працюючих №522 від 04.07.1955 року за землекористувачами будівельного кварталу №376 було зареєстровано земельну ділянку площею 6120,0 кв. м., у тому числі: площею 420,9 кв. м. за домоволодінням АДРЕСА_3 ; площею 224,8 кв. м. за домоволодінням АДРЕСА_4 графічно зображено на малюнку 1. За результатами виконаних в ході дослідження обмірів земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 встановлено: - у фактичному користуванні власника домоволодіння по АДРЕСА_1 перебуває земельна ділянка площею 422,7 кв. м.; - у фактичному користуванні власника домоволодіння по АДРЕСА_1 перебуває земельна ділянка 242,5 кв. графічно зображено у додатку №2. За наданими для дослідження документами з`ясовано, що в період з 20.01.1955 року площі, конфігурації та лінійні розміри зовнішніх меж земельних ділянок при домоволодіннях АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 до часу дослідження набували змін, які фіксувались в ході проведення поточних технічних інвентаризацій і відображені в матеріалах інвентаризаційних справ КП «Ізмаїльське МБТІ». Серед наданих для дослідження документів відсутні передбачені чинним законодавством документи щодо підстав зміни розмірів та конфігурації зовнішніх меж земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . За результатами проведеного дослідження встановлено: 1) У фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 422,7 кв. м. (графічно зображено у додатку №2). що більше на 1,8 кв. м. (422,7 кв. м. - 420,9 кв. м.) ніж визначено у рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради працюючих №522 від 04.07.1955 року. 2) У фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка площею 243 кв. м. (графічно зображено у додатку №2), що більше на 17,7 кв. м. (242,5 кв. м. - 224,8 кв. м.) ніж визначено у рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради працюючих №522 від 04.07.1955 року. Конфігурація та лінійні розміри зовнішніх меж земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні власників домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 не відповідають відображеним на схематичному плані будівельного кварталу №376 міста Ізмаїл станом на 20.01.1955 року. На час дослідження земельна ділянка при домоволодінні по АДРЕСА_1 забезпечена самостійним виходом (виїздом) на вулицю Топольна через ворота та хвіртку (фото №1 у додатку №1), відповідно і доступ на вказану земельну ділянку здійснюється через ці ж ворота та хвіртку, але при цьому відсутній доступ до закріпленої рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради та №522 від 04.07.1955 року частини земельної ділянки площею 23,5 кв. м., яка перебуває у фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 . Для забезпечення безперешкодного доступу та користування власнику домоволодіння АДРЕСА_1 до закріпленої Рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради депутатів працюючих №522 від 09.06.1955 року земельної ділянки площею 420,9 кв. м., у тому числі і частини її площею 23,5 кв. м., яка перебуває у фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , необхідно встановити лінію суміжної межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 у відповідності до схематичного плану будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл, які на місцевості визначаються наведеними у таблиці 1 координатами поворотних точок І та ІІ відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно року додаткової судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 500/4635/16-ц, складеного судовим експертом Скибінською Т.М., судовий експерт дійшов наступних висновків: виходячи з проведеного дослідження документів, наявних в наданих матеріалах справи, а саме: копії Схематичного плану обміру кварталу №376/608 ( АДРЕСА_5 ) від 20.01.1955р., затвердженого Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №522 від 09.06.1995р. (а. с. 16, том 1) та Висновку експерта №21/47-2017 від 14.03.2018 р. (a. c. 146, том 1), експертом було встановлено, що ширина фасаду земельної ділянки АДРЕСА_2 , при запропонованому варіанті відновлення меж, відображеному у Висновку експерта №21/47-2017 від 14.03.2018 р. (а. с. 128-146, том 1), не буде відповідати ширині фасаду земельної ділянки АДРЕСА_2 , відображеній в копії Схематичного плану обміру кварталу №376/608 від 20.01.1955р., затвердженого Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №522 від 09.06.1995р. (а. с. 16, том 1). Виходячи з проведеного дослідження документів, наявних в наданих матеріалах цивільної справи, враховуючи результати візуального огляду житлового будинку загальною площею 53,7 кв. м. з господарськими будівлями, розташованих на земельній ділянці АДРЕСА_2 , на які зареєстровано право власності, відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 52, том 1) та копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 52999525, дата формування: 10.02.2016 року (а. с. 54, том 1), а також враховуючи їх фактичне місце розташування на земельній ділянці АДРЕСА_2 , експертом було встановлено, що при запропонованому варіанті відновлення суміжної межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відображеному у Висновку експерта № 21/47-2017 від 14.03.2018 року (а. с. 128-146, том 1), ширина проходу на земельну ділянку АДРЕСА_2 , буде становити 0,88 м., що не буде відповідати п. 3.2 Методики «Порушення меж суміжного землекористування», Донецький НДІСЕ Міністерства юстиції України, 2006р. (державна реєстрація від 05.06.2009 року, реєстраційний код 10.7.02), де зазначено, що прохід на земельну ділянку повинен бути не менше ніж 1,20 м. В результаті проведеного дослідження документів, наявних в наданих матеріалах цивільної справи, експертом було встановлено, що: - у Висновку експерта №21/47-2017 від 14.03.2018 року (а. с. 128-146, том 1) відсутні відомості вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками, повороту меж з контролем, координат та площі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (в т.ч. і на будівлі та споруди, наявні на зазначених земельних ділянках); фактичні відстані між точками по периметру земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які відображені в Зведеному плані зовнішніх меж земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , який міститься у Висновку експерта № 21/47-2017 від 14.03.2018 року р. (а. с. 146, том 1) та фактичні відстані між точками по периметру земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які відображені в Кадастрових планах зовнішніх меж земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , виготовлених сертифікованим інженером-геодезистом ПП «Фірма Бізнес-партнер» Мазуренко І.В. станом на 04.03.2021 року, мають розбіжності, отже, відповісти на поставлене питання, а саме: «Якщо ширина проходу на земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 не буде відповідати Будівельним нормам та правилам, надати варіант (варіанти) встановлення лінії Суміжних меж земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 », експерту не наддається можливим; 
- відповідно до висновку експерта № 098/2021 від 24.03.2022 року додаткової судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 500/4635/16-ц, складеного судовим експертом Скибінською Т.М., судовий експерт дійшов наступних висновків: виходячи з проведеного дослідження, враховуючи вимоги нормативних актів, експертом було встановлено, що у разі встановлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , на відстані 1,0 м від житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , що передбачено п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, в якому зазначено про те, що: «... для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м», ширина проходу на земельну ділянку АДРЕСА_2 , яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_3 , буде становити 0,89 м ~ 0,99 м, що не буде відповідати мінімальній нормативній ширині проходу, зазначеній в п. 3.2 Методики «Порушення меж суміжного землекористування», Донецький НДІСЕ Міністерства юстиції України, 2006 року (державна реєстрація від 05.06.2009 року, реєстраційний код 10.7.02), а саме: 1,20 м. Отже, виходячи з вищенаведеного, експерт пропонує варіант встановлення лінії суміжної межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , відповідно до її фактичного місця розташування, з урахуванням фактичних відстаней між точками, які відображені в Кадастрових планах зовнішніх меж земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , виготовлених сертифікованим інженером-геодезистом ПП «Фірма «Бізнес-партнер» Мазуренко І.В. станом на 04.03.2021 року, а саме (див. Графічне відображення, малюнок №№1 - зазначено червоним кольором): - від точки 1, по прямій лінії на відстані 11,73 м ( до точки 2): - з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,13 м (до точки 3); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,23 м (до точки 4); - далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 5); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,54 м (до точки 6); При запропонованому варіанті встановлення лінії суміжної межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , з метою забезпечення обслуговування (ремонту) стіни житлового будинку літ. «А» та частини стіни сараю літ. «Д», які належать ОСОБА_1 , враховуючи вимоги: - Земельного кодексу України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року, - п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 року №104, експерт вважає доцільним встановити земельні сервітути: по відношенню до частини земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_3 : площею 0,0012 га вздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А», який належить ОСОБА_1 , межі якого описуються наступним чином (див. Графічне відображення, малюнок №1 зазначено блакитним кольором): - від точки 1, по прямій лінії на відстані 11,73 м (до точки 2); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки – 8); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 11,76 м (до точки 9); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 1); площею 0,0002 га вздовж зовнішньої стіни частини сараю літ. «Д», який належить ОСОБА_1 межі якого описуються наступним чином (Графічне відображення, малюнок №1 зазначено синім кольором): - від точки 4, по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 5); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,54 м (до точки 6); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 7); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,57м (до точки 4); 
- відповідно до висновку експерта № 98/114-2022 від 16.04.2024 року за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи у справі № 500/4635/16-ц, складеної судовим експертом Цуркан В.І., експерт дійшов наступних висновків: визначене за результатами виконаної приватним підприємством «Фірм Бізнес-партнер» геодезичної зйомки земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 станом на 04.03.2021 року фактичне місцеположення лінії суміжної межі між ними не відповідає місцеположенню лінії межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , яке визначене складеними Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації матеріалами обміру будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл станом на 20.01.1995 року, які затверджені рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 52 «Про результати обміру земель будівельного кварталу АДРЕСА_6 », в результаті чого у фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 перебуває частина земельної ділянки площею 23,9 кв. м., яка відповідно до вищевказаного рішення мала перебувати у користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідно затвердженим рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварталу АДРЕСА_6 » виконаним станом на 20.01.1955 року Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації обмірам будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл лінією лівої бокової межі земельної ділянки АДРЕСА_1 , яка частково є суміжною із земельною ділянкою АДРЕСА_1 , має вважатись лінія довжиною 29,0 м, яка поєднує зображені у графічному додатку № 1 точки І та ІІ, координати яких відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року наведені в таблиці 1. Визначені відповідними кадастровими планами та результатами виконаних приватним підприємством «Фірма Бізнес-партнер» фактичні лінійні розміри ліній фасадних меж земельних ділянок АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_8 з боку АДРЕСА_1 не відповідають визначеним в затверджених рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварталу АДРЕСА_6 » виконаних Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації матеріалах обміру будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл станом на 20.01.1955 року лінійним розмірам фасадних меж земельних ділянок АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 . Причиною невідповідності може бути зміна конфігурацій ліній цих фасадних меж та зміна місця положення ліній бокових меж, зокрема між земельними ділянками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Визначений за результатами виконаної станом на 04.03.2021 року приватним підприємством «Фірма Бізнес-партнер» геодезичної зйомки лінійний розмір фасадної межі земельної ділянки АДРЕСА_1 складає 13,847 м, тож не відповідає визначеному в затверджених рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварталу АДРЕСА_6 » виконаних Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації матеріалах обміру будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл станом на 20.01.1955 року лінійному розміру фасадної межі земельної ділянки АДРЕСА_1 – 14,70 м, оскільки є меншим на 0,853 м.
Колегія суддів виходить з такого.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Приватно - правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Відповідно до статті 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.
Межовими знаками можуть бути природні чи штучні споруди і рубежі (річки, струмки, канали, лісосмуги, рослинні смуги, дерева, стежки, рівчаки, стіни, паркани, огорожа, шляхові споруди, бетонні або металеві стовпи, плити, моноліти, камені, інші споруди і рубежі), що збігаються із межею земельної ділянки або спеціально встановлюються на ній. Межові знаки на водних об`єктах не встановлюються.
У разі якщо межі земельних ділянок у натурі (на місцевості) збігаються з природними чи штучними лінійними спорудами, рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, рослинними смугами, шляхами, стежками, рівчаками, стінами, шляховими спорудами, парканами, огорожею, фасадами будівель, іншими лінійними спорудами, рубежами тощо) та раніше встановленими межами сформованих земельних ділянок, межові знаки можуть не встановлюватися.
Місцезнаходження межових знаків у разі їх визначення або встановлення відображається у матеріалах землевпорядного проектування та геодезичних вишукувань, а також на кадастрових планах земельних ділянок.
Власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок.
Земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування(стаття 158 Земельного кодексу України).
Відповідно до статті 107 Земельного кодексу України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.
У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.
У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.
Згідно зі статтею 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки – це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає:
- геодезичне встановлення меж земельної ділянки;
- погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;
- відновлення меж земельної ділянки на місцевості;
- встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;
- виготовлення кадастрового плану.
Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) – це визначення за допомогою геодезичних пристроїв місця знаходження поворотних точок меж земельної ділянки та їх закріплення межовими знаками.
Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.
Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка мотивувала свої вимоги тим, що відповідач самовільно використовує земельну ділянку, яка є необхідною для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , а тому вона позбавлена можливості обслуговувати належний їй житловий будинок з тильного боку, який межує з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що розмір земельної ділянки для обслуговування її будинку необхідно визначити так, щоб від найбільш виступаючої частини стіни її будинку до межі сусідньої ділянки було щонайменше 1 (один) метр, а також в подальшому, згідно уточнення позовних вимог, просить, з посиланням на висновок експерта № 98/114-2022 за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи у справі № 500/4635/16-ц від 16.04.2024 року, складеної судовим експертом Цуркан В.І., визнати та затвердити лінію суміжної межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та земельною ділянкою АДРЕСА_1 згідно координат поворотних точок І та III відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, що надається експертом, а саме: точка І з координатами наведеними у таблиці відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року Х, м 5013237,058 /?, м НОМЕР_1 і точка ІІІ з наступними координатами відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року Х, м 5013240,810 /?, м НОМЕР_2 .
Суд правильно визначився з тим, що дослідження експерта ОСОБА_8 , як вбачається з складеного ним висновку № 98/114-2022 від 16.04.2024 року за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи у справі № 500/4635/16-ц полягало у виконанні співставлення даних виконаного ПП «Фірма Бізнес-партнер» (а. с. 69, том 2) обміру земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з даними виконаних Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 20.01.1955 року (а. с. 69 том 2) і затверджених рішенням Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварталу АДРЕСА_6 ».
Відповідно до рішення виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 522 від 09.06.1955 року, було затверджено матеріали Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації щодо обміру земель будівельного кварталу № 376 загальною площею 6120 кв. м. та пропозиції комісії, зареєстровано за землекористувачами будівельний квартал № 376 в розмірі 6120 кв. м. та зареєстровано за будинком АДРЕСА_1 (колишній номер – 21) земельну ділянку площею 420,9 кв. м. та за будинком АДРЕСА_2 (колишній номер – 33) земельну ділянку площею 224,8 кв. м.
Судовим експертом проведено аналіз лінійних розмірів ліній фасадних меж з боку вулиці Топольна земельних ділянок АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 за складеним сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_9 станом на 10.03.2021 року Зведеним планом за результатами геодезичної зйомки та архівних даних БТІ в межах АДРЕСА_1 , результати якої відображені у Таблиці 2, відповідно до якої:.
1) довжина лінії фасадної межі земельної ділянки № НОМЕР_6 відповідно до матеріалів обміру будівельного кварталу № 376 станом на 20.01.1955 року складає 14,07 м., а згідно результатів геодезичної зйомки станом на 04.03.2021 року – 14,318 м, тобто є більшою на 0,248 м;
2) довжина лінії фасадної межі земельної ділянки № НОМЕР_5 відповідно до матеріалів обміру будівельного кварталу № 376 станом на 20.01.1955 року складає 14,70 м., а згідно результатів геодезичної зйомки станом на 04.03.2021 року – 13,847 м, тобто є меншою на 0,853 м;
3) довжина лінії фасадної межі земельної ділянки № НОМЕР_7 відповідно до матеріалів обміру будівельного кварталу № 376 станом на 20.01.1955 року складає 11,80 м., а згідно результатів геодезичної зйомки станом на 04.03.2021 року – 11,888 м, тобто є більшою на 0,088 м;
4) довжина лінії фасадної межі земельної ділянки № НОМЕР_8 відповідно до матеріалів обміру будівельного кварталу № 376 станом на 20.01.1955 року складає 17,35 м., а згідно результатів геодезичної зйомки станом на 04.03.2021 року – 17,5764 м, тобто є більшою на 0,226 м;
5) загальна довжина ліній фасадних меж з боку АДРЕСА_1 земельних ділянок № № НОМЕР_9 відповідно до матеріалів обміру будівельного кварталу № НОМЕР_10 станом на 20.01.1955 року складає 57,92 м., а згідно результатів геодезичної зйомки станом на 04.03.2021 року – 57,629 м., тобто є меншими на 0,291 м.
Судовим експертом також встановлено, що лінійний розмір фасадної межі земельної ділянки АДРЕСА_1 з кадастровим номером 5110600000:01:039:0016 за даними кадастрового плану становить 14,318 м, тож не відповідає визначеному затверджених рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварта АДРЕСА_6 » виконаних Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації матеріалах обміру будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл станом на 20.01.1955 року лінійному розміру фасадної межі земельної ділянки АДРЕСА_1 - 14,07 м, оскільки є більшим на 0,248 АДРЕСА_7 є наріжною і по лінії її меж з боку АДРЕСА_1 розташовувався і розташований житловий будинок з незмінними розмірами тож збільшення лінійного розміру на 0,248 м могло відбутися лише в бік земельної ділянки АДРЕСА_1 , що вбачається з опису проведеного експертом дослідження та відповіді експерта на третє питання.
Тобто, судовим експертом Цуркан В.І. під час проведення дослідження встановлено, що збільшення лінійного розміру земельної ділянки № 31 на 0,248 м могло відбутися лише в бік земельної ділянки АДРЕСА_1 , внаслідок чого зменшення лінійного розміру земельної ділянки № 33, якою користується позивач, відбулося на 0,248 м за рахунок збільшення земельної ділянки № НОМЕР_6 .
Крім того, судовий експерт Цуркан В.І., у дослідженні вказує, що зазначені відповідними кадастровими планами та результатами виконаних приватним підприємством «Фірма Бізнес – партнер» фактичні лінійні розміри ліній фасадних меж земельних ділянок АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_8 з боку АДРЕСА_1 не відповідають затвердженим рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварта АДРЕСА_6 » виконаних Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації матеріалах обміру будівельного кварталу № 376 міста Ізмаїл станом на 20.01.1955 року лінійним розмірам фасадних меж земельних ділянок АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , а причиною невідповідності зазначає зміну конфігурацій лінії фасадних меж та зміну місця положення ліній бокових меж, зокрема, між земельними ділянками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .
Відповідно, на думку судового експерта, зміна конфігурацій лінії фасадних меж та зміна місця положення ліній бокових меж, відбулися лише між земельними ділянками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Судовий експерт також вказує про зміну конфігурацій ліній фасадних меж та зміну місця положення ліній бокових меж між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , одночасно зазначаючи, що довжина лінії фасадної межі земельної ділянки АДРЕСА_2 відповідно до матеріалів обміру будівельного кварталу № 376 станом на 20.01.1955 року складає 11,80 м., а згідно результатів геодезичної зйомки станом на 04.03.2021 року – 11,888 м, тобто є більшою на 0,088 м. (8,8 см.).
Суд першої інстанції надав належну оцінку наведеним у висновку експерта дослідженням в контексті встановлених обставин справи і набув обґрунтованого висновку, що:
- відповідна зміна місця положення ліній бокових меж між земельними ділянками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_1 , а також збільшення лінійного розміру ліній фасадних меж земельної ділянки АДРЕСА_7 відбулося за рахунок зменшення лінійного розміру ліній фасадних меж земельної ділянки АДРЕСА_1 на 0,248 м.;
- відповідна зміна місця положення ліній бокових меж між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також збільшення лінійного розміру ліній фасадних меж земельної ділянки АДРЕСА_2 за рахунок зменшення лінійного розміру ліній фасадних меж земельної ділянки АДРЕСА_1 не може бути більшим ніж на 0,088 м.
При таких обставинах, суд першої інстанції слушно зауважив, що власник житлового будинку та користувач земельної ділянки, що розташовані в АДРЕСА_2 , до суду в якості відповідача позивачем не залучався, позивачем позовні вимоги до такої особи не заявлялися.
Разом з тим, позивачка з посиланням на висновок експерта № 98/114-2022 від 16.04.2024 року за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи у справі № 500/4635/16-ц, складеної судовим експертом Цуркан В.І. просить суд зобов`язати ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку площею 23,9 кв. м, визнати та затвердити лінію суміжної межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та земельною ділянкою АДРЕСА_1 згідно координат поворотних точок І та III відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, що надається експертом, а саме: точка І з координатами наведеними у таблиці відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року Х, м 5013237,058 /Y, м 3249196,502 і точка ІІІ з наступними координатами відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року Х, м 5013240,810 /Y, м 3249177,548.
У висновку експерта № 98/114-2022 від 16.04.2024 за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи у справі № 500/4635/16-ц експерт ОСОБА_8 вказує, що точкою відліку при визначенні суміжної межі приймаються капітальні будови, і, що за складеними Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації планами та абрисами земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 станом на 20.01.1955 року лінія їх суміжної межі визначалась одним відрізком довжиною 19,72 м, який поєднував точку, що розташовувалась на відстані 1,25 м від північно-східного кута будинку літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1 та на відстані 1,15 м від південно-східного кута будівлі літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_2 , і точку перетину із суміжною межею з домоволодінням АДРЕСА_9 , крім того вказаний відрізок проходив через точку, яка розташовувалась на відстані 1,54 м від північно-західного кута будинку літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1 . 
В якості базису відтворення та подальшого співставлення складеного Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації плану земельної ділянки АДРЕСА_1 станом на 20.01.1955 року експертом прийнято розташований на ній житловий будинок літ. «А», зокрема його північно-східний та північно-західний кути і північна стіна довжиною 16,46 м. Також зазначає, що відтворення складеного Ізмаїльським міжміським бюро технічної Інвентаризації станом на 20.01.1955 плану земельної ділянки АДРЕСА_1 не є можливим оскільки в її межах відсутні будівлі, відносно яких виконувались прив`язки ліній зовнішніх меж на вказану дату. В результаті співставлення відтвореного плану земельної ділянки АДРЕСА_1 , який було складено Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 20.01.1955 року, та складених за результатами виконаної приватним підприємством «Фірма Бізнес-партнер» геодезичної зйомки станом на 04.03.2021 року планами зовнішніх меж земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 за фактичним користуванням експертом встановлено, що частина визначеної планом від 20.01.1955 року земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 площею 23,9 кв. м. перебуває у фактичному користуванні власника домоволодіння АДРЕСА_1 .
Тобто судовий експерт в якості базису відтворення та подальшого співставлення складеного Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації плану земельної ділянки АДРЕСА_1 станом на 20.01.1955 року прийняв розташований на ній житловий будинок літ. «А», зокрема його північно-східний та північно-західний кути і північну стіну довжиною 16,46 м., врахувавши відстань 1,25 м від північно-східного кута будинку літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1 .
При співставленні судом плану земельної ділянки садибного (індивідуальному) житловому будинку, зазначеного у технічному паспорту житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 04.08.2009 року, з генеральними планами (схемами) ділянки АДРЕСА_10 ), станом на 18.11.1945 року, 07.06.1951 року, 20.01.1955 року, встановлено, що конфігурації такого житлового будинку літ. «А» є різними.
Відповідно до пункту 2 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 15 жовтня 1980 року № 568, дозволено ОСОБА_7 , що мешкає по АДРЕСА_1 провести капітальний ремонт будинку з реконструкцією та збільшенням житлової площі до 50,7 кв.м. та прибудови веранди розміром 2,5 х 9 м.
Відповідно до генерального плану (схем) ділянки АДРЕСА_10 ) від 09.01.1978 року, відбулася зміна конфігурації житлового буднику, в тому числі шляхом внесення відповідних змін до схеми житлового будинку 06.05.1980 року та 01.04.1988 року.
Також, з оціночного акту № 1 від 09.01.1978, який зберігається в матеріалах інвентарної справи житлового будинку АДРЕСА_11 , вбачається, що зовнішньою обробкою стін є: помазка глиною та штукатурка.
У свою чергу, як вбачається з додатку № 1 до судової земельно-технічної експертизи № 21/47-2017, станом на момент проведення судовим експертом дослідження, зовнішньою обробкою житлового будинку АДРЕСА_1 є цегла.
Надавши оцінку даним обставинам, суд першої інстанції правильно зазначив, що базовим принципом будь-якої ретроспективної експертизи, зокрема, земельно-технічної, є використання для розрахунків незмінних, стабільних у часі об`єктів (капітальних споруд, елементів ландшафту), які існували на момент первинного встановлення меж та набув обґрунтованого висновку, що підхід судового експерта за яким в якості базису відтворення та подальшого співставлення складеного Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації плану земельної ділянки АДРЕСА_1 станом на 20.01.1955 року експерт прийняв розташований на ній житловий будинок літ. «А», зокрема його північно-східний та північно-західний кути і північну стіну довжиною 16,46 м., врахувавши відстань 1,25 м від північно-східного кута будинку літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1 , є хибним, оскільки, як вбачається з архівних матеріалів технічної інвентаризації та рішень органів місцевого самоврядування, житловий будинок літ. «А» по АДРЕСА_1 зазнав суттєвих змін (реконструкції, прибудови, зміни зовнішньої обробки) після 1955 року. Отже, його конфігурація та точне розташування на момент проведення експертизи не є тотожними тим, що існували на момент первинного встановлення меж . 
Тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про неможливість покладення в основу рішення суду висновку експерта щодо накладення ділянки площею 23,9 кв. м., оскільки експертом для відтворення межі земельної ділянок між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в якості незмінного базису використано змінений з часом (з 1955 року) внаслідок реконструкції, прибудови, зміни зовнішньої обробки стін) об`єкт - житловий будинок літ. «А», зокрема його північно-східний та північно-західний кути і північну стіну довжиною 16,46 м. з відстані 1,25 м від північно-східного кута будинку літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1 .
Також, суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що сам зміст експертного висновку судового експерта Цуркан В.І. містить внутрішні суперечності, зокрема, що фасадна межа ділянки позивачки по АДРЕСА_1 зменшилась на 0,853 м., тоді, як фасадна межа ділянки відповідача № 35 збільшилась лише на 0,088 м, а фасадна межа іншого суміжного землекористувача, власника ділянки АДРЕСА_7 , збільшилась на 0,248 м, та набув мотивованого висновку про невідповідність експертного висновку судового експерта Цуркан В.І., який, запропонував відновити межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом збільшення земельної ділянки № НОМЕР_5 з фасадної лінії межі на 1,25 м. (125 см) за рахуноккористувача земельної ділянки АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ділянка якого потенційно розширилась за висновком того ж експерта лише на 8,8 сантиметрів,
Верховний Суд у постанові від 16.06.2020 року у справі № 285/1018/18, зазначив, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Верховний Суд зазначає, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками, необхідно відрізняти позовні вимоги про встановлення та про відновлення меж земельної ділянки. З огляду на зазначені вище норми матеріального права встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Суд розглядає справи щодо відновлення меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення.
Як вже зазначалось відповідно до рішення виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 522 від 09.06.1955 року, було затверджено матеріали Ізмаїльського міжміського бюро технічної інвентаризації щодо обміру земель будівельного кварталу № 376 загальною площею 6120 кв. м. та пропозиції комісії, зареєстровано за землекористувачами будівельний квартал АДРЕСА_6 в розмірі 6120 кв. м. та зареєстровано за будинком АДРЕСА_1 (колишній номер – 21) земельну ділянку площею 420,9 кв. м. та за будинком АДРЕСА_2 (колишній номер – 33) земельну ділянку площею 224,8 кв. м..
Дані обставини свідчать про наявність межі між двома суміжними земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Суд першої інстанції правильно зазначив, що за встановлених обставин належним способом захисту є не встановлення межі земельних ділянок, а відновлення того становища, яке існувало до порушення, зокрема шляхом відновлення меж земельної ділянки, які існували станом на момент прийняття рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварта АДРЕСА_6 ». 
Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати та затвердити лінію суміжної межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та земельною ділянкою АДРЕСА_1 згідно координат поворотних точок І та ІІІ відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, що надається експертом - Х, м 5013237,058 /?, м 3249196,502 і точка ІІІ з наступними координатами відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року Х, м 5013240,810 /?, м НОМЕР_2 .
Суд першої інстанції вважав, що позивач не заявивши вимоги про відновлення меж земельної ділянки, які існували станом на момент прийняття рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварта АДРЕСА_6 обрала, таким чином, неналежний спосіб захисту, а заявлені вимоги не довела.
Колегія суддів звертає увагу, що недоведеність і обрання неналежного способу захисту є різними самостійними підставами відмови у задоволенні заявлених вимог.
Аналізуючи заявлені вимоги і наведені позивачем обґрунтування, апеляційний суд вбачає, що по суті заявлені позивачкою вимоги зведені до намагання визнати та затвердити ту межу, яка вже була встановлена і існувала у зв`язку з прийняттям рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 09.06.1955 року № 522 «Про результати обміру земель будівельного кварта АДРЕСА_6 ». Тому, підстави для відмови у позові у зв`язку з обранням неналежного способу захисту прав відсутні.
Однак, разом з тим колегія суддів погоджується з висновком суду про недоведеність заявлених вимог в якості підстави для відмови у заявлених вимогах.
Тому, сам по собі висновок суду, що крім недоведеності заявлених вимог, позивач ще обрала і неналежний спосіб захисту прав не призвів до ухвалення неправильного рішення по суті. 
Крім того, суд першої інстанції в контексті встановлених обставин у справі, яка переглядається, проаналізував постанови Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 520/8073/16-ц та від 02.02.2022 року по справі № 369/1294/18, в яких висловлена правова позиція, згідно з якою здійснюючи захист порушених прав позивача, який вважає, що таке порушення завдано внаслідок протиправних дій відповідача, слід звертати увагу й на те, що здійснюючи захист прав однієї особи шляхом зобов`язання вчинення певних дій іншою особою, підлягає з`ясуванню чи не будуть порушені права інших осіб, в тому числі відповідача. Наведене зумовлено тим, що підлягає встановленню факт протиправності саме дій особи, до якої пред`явлено позов.
Так, судом також враховано, що як вбачається з висновку експерта № 109/2020 додаткової судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 500/4635/16-ц від 26.07.2021 року, складеного судовим експертом Скибінською Т.М., виходячи з проведеного дослідження документів, наявних у наданих матеріалах справи, а саме: копії Схематичного плану обміру кварталу №376/608 ( АДРЕСА_5 ) від 20.01.1955 року, затвердженого Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №522 від 09.06.1955 pоку (а. с. 16, том 1) та Висновку експерта №21/47-2017 від 14.03.2018 року (а. с. 146, том 1), експертом було встановлено, що ширина фасаду земельної ділянки АДРЕСА_2 , при запропонованому варіанті відновлення меж, відображеному у Висновку експерта № 21/47-2017 від 14.03.2018 року (а. с. 128-146, том 1), не буде відповідати ширині фасаду земельної ділянки АДРЕСА_2 , відображеній в копії Схематичного плану обміру кварталу № 376/608 від 20.01.1955 року, затвердженого Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 522 від 09.06.1955 року (а. с. 16, том 1), при запропонованому варіанті відновлення суміжної межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відображеному у Висновку експерта № 21/47-2017 від 14.03.2018 року (а. с. 128-146, том 1), ширина проходу на земельну ділянку АДРЕСА_2 , буде становити 0,88 м, що не буде відповідати п. 3.2 Методики «Порушення меж суміжного землекористування», Донецький НДІСЕ Міністерства юстиції України, 2006 року (державна реєстрація від 05.06.2009 року, реєстраційний код 10.7.02), де зазначено, що прохід на земельну ділянку повинен бути не менше ніж 1,20 м.
Крім того, судом першої інстанції враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази та розрахунки, схеми чи графічні матеріали, які б визначали конфігурацію та площу тієї частини земельної ділянки, що відповідає лінійному розширенню фасадної частини земельної ділянки відповідача на 0,088 м. та, відповідно, зменшення лінійного фасадної частини земельної ділянки позивача на 0,088 м.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у вимогах про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку площею 23,9 кв. м. за вказаною адресою.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції були проаналізовані фотокартки з зображенням земельної ділянки між будинком позивача та відповідача, щодо якої виник спір. 
Так, зазначена земельна ділянка обкладена тротуарною плиткою і використовується відповідачем, а сама межа між земельними ділянками сторін проходить по стіні будинку позивача.
На запитання головуючого, як сталось, що дана земельна ділянка знаходиться в користуванні мешканців будинку АДРЕСА_1 , що вбачається з технічних паспортів НОМЕР_11 (зокрема 1987 року) і фактично освоєна принаймні що найменше за останні 40 років власниками будинку АДРЕСА_2 , позивач надала відповідь, що раніше у належному ї будинку АДРЕСА_12 проживали особи, які є родичами між собою і тому ніхто з тодішніх суміжних землекористувачів не заперечував проти такого порядку користування.
Слід зазначити, що згідно з дослідженими документами (свідоцтво про право на спадщину від 21.10.2009 року та технічними паспортами домоволодіння № 35 за 1994 рік та 2003 роки попередніми власниками сусідніх будинків та користувачами земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 були відповідно ОСОБА_7 (баба позивача ОСОБА_1 ) та ОСОБА_10 та після нього ОСОБА_5 (дід та батько відповідача ОСОБА_3 ).
Тобто фактично та межа, яка поділяє домоволодіння фактично існує щонайменше з 1980-х років і ніяких заперечень від попереднього власника будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 (баби позивача) з цього приводу до попередніх власників будинку АДРЕСА_2 – діда та батька відповідача не було і спір з цього приводу між ними був відсутній. 
ОСОБА_1 отримала будинок АДРЕСА_1 у спадщину і фактично спір виник внаслідок недобросусідських дій відповідача, які пов`язані з реконструкцією ним домоволодіння і не забезпечення належного відведення опадів, що завдає шкоди стіні будинку позивача, яка не може належним чином здійснювати ремонтні роботи та обслуговування стіни свого будинку. що і стало визначальною обставиною її звернення до суду з даним позовом. 
Враховуючи встановлені у справі обставини та з`ясовані дійсні підстави, що послугували зверненню позивача до суду з позовом, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, який зазначив у рішенні, що в даному випадку позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про встановлення сервітуту на земельну ділянку.
Таким чином, суд першої інстанції набув обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і ухвалив правильне по суті рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог у зв`язку з недоведеністю позову. Некоректний висновок міськрайсуду про обрання позивачкою неналежного способу захисту в якості додаткової підстави для відмови у позові не призвів до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення з формальних підстав.
Доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про неправильну оцінку судом доказів, які надані сторонами та неправильне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, а додаткове судове рішення - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2025 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 05.06.2026 року.

Головуючий:        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова