Провадження №2/359/2641/2026
Справа №359/15449/25
РІШЕННЯ
Іменем України

09 квітня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.
Наприкінці грудня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 29 квітня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 753084, за яким ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 11000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит протягом 360 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,2 % в день (стандартна процентна ставка). ТОВ «Селфі Кредит» виконало своє зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11000 гривень 00 копійок. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг у розмірі 77906 гривень 00 копійок. 
01 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі Кредит» уклали договір факторингу №01022024-1. За умовами якого, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 753084. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 77906 гривень 00 копійок, що складається: з заборгованості за тілом кредиту – 11000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками – 66906 гривень 00 копійок.

2. Ставлення сторін до пред`явленого позову.
Представник позивача ОСОБА_2 просив проводити розгляд цивільної справи за його відсутності, дана вимога міститься в резолютивній частині позову (а.с.8).
Відповідач ОСОБА_1 направила до суду письмові пояснення в яких зазначила, що заявлені позивачем проценти за користування кредитом є явно непропорційними та більш ніж у шість разів перевищують суму тіла кредиту. Також відповідач вказала, що умови договору №753084 від 29 квітня 2023 року та паспорту споживчого кредиту від 29 квітня 2023 року містять суперечливі дані щодо вартості кредиту та його істотних умов, що свідчить про неналежне інформування споживача про умови кредитування. Крім того, відповідач зазначила, що визначена договором процентна ставка є надмірною, економічно необгрунтованою та несправедливою, оскільки відповідно до паспорту споживчого кредиту процентна ставка становить 809 % річних, тоді як у тексті договору №753084 від 29 квітня 2023 року реальна річна процентна ставка визначена у розмірі 47541,10 % річних. Також вказала, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим та належними доказами не підтверджений. Відповідач ОСОБА_1 також надала контррозрахунок процентів із застосуванням офіційної облікової ставки Національного банку України (% річних), у якому зазначила, що загальний розмір заборгованості за користування кредитом за період з 29 квітня 2023 року по 01 лютого 2024 року за кредитним договором становить 1712 гривень 98 копійок, що, на її думку, відповідає обліковій ставці НБУ та не порушує вимог Закону України «Про споживче кредитування».

3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, а такожвитребувано в АТ КБ «Приват Банк» відомості щодо належності банківської картки відповідачу та виписки про рух коштів по рахунку.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Встановлено, що 29 квітня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 753084, за яким ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 11000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит протягом 360 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,20 % в день (стандартна процентна ставка) (а.с.47-69).
ТОВ «Селфі Кредит» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11000 гривень 00 копійок. Вказана обставина підтверджується листом Генерального директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №1-2010 від 20.10.2025 року (а.с.74).
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання», гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», а також главою 73 «Факторинг» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах, у тому числі електронних, якими обмінялися сторони.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості правового регулювання відносин за договором про споживчий кредит визначаються Законом України «Про споживче кредитування» (частина третя статті 1054 ЦК України).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний до укладення договору надати споживачу інформацію, необхідну для прийняття усвідомленого рішення, у тому числі у формі паспорта споживчого кредиту.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 313/181/21, провадження № 61-20039св21, підписання паспорта споживчого кредиту не означає укладення кредитного договору та не підтверджує дотримання письмової форми правочину, оскільки паспорт споживчого кредиту є лише способом виконання кредитодавцем переддоговірного обов`язку щодо надання інформації споживачу.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі, а обов`язок доведення факту надання споживачу примірника договору покладається на кредитодавця.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Судом встановлено, що договір про споживчий кредит № 753084 від 29 квітня 2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Х597. У такий спосіб кредитний договір був укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Селфі Кредит» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
ОСОБА_1 належним чином не виконувала грошове зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 77 906 гривень 00 копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту – 11 000 гривень 00 копійок та заборгованості за відсотками – 66 906 гривень 00 копійок (а.с.75-85).
01 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір факторингу № 01022024-1 (а.с.86-95), за умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 753084 від 29 квітня 2023 року.
Зазначена обставина підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, актом приймання-передачі реєстру боржників та платіжною інструкцією (а.с. 96-98).
У матеріалах цивільної справи відсутні докази добровільного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором.
Суд відхиляє розрахунок, наданий відповідачем, у частині застосування облікової ставки Національного банку України, оскільки між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого визначені та погоджені сторонами добровільно.
Суд виходить з того, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, зокрема порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, а тому підстав для заміни погодженого сторонами способу нарахування процентів на інший, у тому числі із застосуванням облікової ставки НБУ, не вбачається.
Посилання відповідача на несправедливість умов договору, надмірність процентної ставки та суперечливість умов паспорту споживчого кредиту суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять підписаний сторонами кредитний договір, умови якого були погоджені сторонами при його укладенні. Доказів визнання договору або окремих його положень недійсними відповідачем не надано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 77 906 гривень 00 копійок.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції №39197 від 09 грудня 2025 року (а.с.23) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволений. Тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок.
Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Усенко М.І. на підставі договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року (а.с.104).
Згідно акту № 670 наданих послуг від 08 грудня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесла витрати на оплату правової допомоги у розмірі 8000 гривень.
Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514, ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054, ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.1 та ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 906 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень 00 копійок.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», що розташовується за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корп.28, 3-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного рішення суду – 09 квітня 2026 року. 

Суддя      підпис

З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський