ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/8730/26
Провадження № 22-ц/820/1380/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., Корніюк А. П.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2026 року (суддя Стефанишин С. Л.) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради - відділ реєстрації місця проживання, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :

23 березня 2026 року ОСОБА_1  в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька та зобов`язання зареєструвати місце проживання дитини разом з матір`ю.
В обґрунтування вимог зазначала, що від спільного проживання з відповідачем мають дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З народження дочка проживає разом з нею. Батько не бере участі у вихованні дитини, крім сплати аліментів. З 2022 року відповідач перебуває за кордоном. Малолітня ОСОБА_2 немає зареєстрованого місця проживання. Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради відмовив у реєстрації місця проживання дитини за адресою її місця проживання по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю письмової згоди батька. ОСОБА_3 не дає згоди на реєстрацію місця проживання дитини. Відсутність зареєстрованого місця проживання дитини суперечить її інтересам та обмежує законні права. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для сплати судового збору.
09 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» оскільки позовну заяву вона подала в інтересах малолітньої дитини, а також з урахуванням її майнового стану.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви. Позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачці на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення норм процесуального права та неправильне застуванням норм матеріального права. Суд не врахував те, що її звернення до суду відбулось у зв`язку із захистом прав та інтересів її малолітньої дочки, що відповідно до пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору. Також суд не звернув увагу на її скрутне матеріальне становище, оскільки сама виховує дитину, доходи за 2025-2026 рік відсутні. Також суд не врахував практику Верховного Суду у подібних справах.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскаржувана ухвала суду мотивована тим, що в наданий судом строк позивачка не усунула недоліки, вказані в ухвалі від 30 березня 2026 року, а саме не сплатила судовий збір за подання позовної заяви. 
Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд. 
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).
Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.
Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з частиною 1 статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 ЦПК України.
Частинами 1, 2, 3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Частиною 2 статті 174 ЦПК України передбачено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Отже, від сплати судового збору звільнені батьки, законні представники малолітніх чи неповнолітніх осіб, які звертаються, в тому числі із позовною заявою про захист прав та/або інтересів малолітньої чи неповнолітньої особи.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 діяла як законний представник в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 та посилалась на те, що позов пов`язаний з порушенням відповідачем прав малолітньої дитини на реєстрацію місця проживання. Зазначала, що на її вимоги поширюється дія пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».
З огляду на викладене позовні вимоги позивачки прямо направлені на захист прав та інтересів малолітньої дитини, відтак при поданні позовної заяви в інтересах малолітньої дитини, ОСОБА_1 на підставі закону звільнена від сплати судового збору. 
Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» від 26 липня 2011 року, «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
З урахуванням наведеного вище суд припустився помилки при поверненні позовної заяви з підстав несплати позивачкою судового збору. 
Доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви заслуговують на увагу. 
Ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. 

Керуючись статтями 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , задовольнити.
 
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2026 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

 
Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  Р. С. Гринчук

А. П. Корніюк