КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 758/2760/22
номер провадження 22-ц/824/2039/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року /суддя Захарчук С.С./
у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідачки заборгованість за простроченим тілом кредиту у загальному розмірі 35 542 грн. 27 коп.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 542 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) грн 27 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. /а.с. 192-194/
Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково - стягнути 10 670,88 грн.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає, що судом не повно з`ясовані обставини справи, а саме: не доведено узгодження істотних умов кредитного договору - процентної ставки, порядку нарахування відсотків, неустойки, оскільки анкета-заява від 02.10.2018 не містить таких умов, а витяги з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, розміщені на сайті банку, не підписані відповідачкою та можуть змінюватися банком в односторонньому порядку.
Апелянт посилається на ст. 207, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України та правові позиції Верховного Суду (постанова Великої Палати від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, постанова КЦС ВС від 11.03.2015 у справі № 6-16цс15 та інші), вважаючи, що без підпису позичальника на тарифах та умовах вони не є частиною договору. Крім того, апелянт самостійно здійснив перерахунок заборгованості за випискою по рахунку та просить стягнути 10 670,88 грн.
Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» надав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року - залишити без змін.
У відзиві позивач заперечує доводи апелянта, зазначаючи, що факт укладення кредитного договору підтверджується підписаною відповідачкою анкетою-заявою від 02.10.2018, паспортом споживчого кредиту від 14.05.2021 та конклюдентними діями ОСОБА_1 - тривалим активним користуванням кредитним лімітом, здійсненням платіжних операцій та частковим погашенням заборгованості.
Позивач посилається на положення статей 633, 634 ЦК України (договір приєднання та публічний договір), статті 641, 642 ЦК України (оферта та акцепт, у тому числі шляхом конклюдентних дій), статті 1069 ЦК України (кредитування банківського рахунку), а також на правові позиції Верховного Суду щодо визнання умов договору приєднання акцептованими через фактичне користування кредитними коштами.
На переконання позивача, зменшення позовних вимог виключно до стягнення тіла кредиту у розмірі 35 542,27 грн свідчить про добросовісне зменшення обсягу вимог. Позивач також наголошує, що довготривале виконання відповідачкою умов договору (погашення частини заборгованості протягом кількох років) виключає можливість посилання на непогодження його умов (принцип venire contra factum proprium, ст. 204 ЦК України).
Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення - залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 02.10.2018 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк». 
14.05.2021 підписала паспорт споживчого кредиту. 
Банком було встановлено кредитний ліміт, яким відповідачка активно користувалася, здійснюючи операції зняття готівки, оплати товарів та послуг. Станом на дату зменшення позовних вимог заборгованість за простроченим тілом кредиту становила 35 542,27 грн.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 207, 526, 638, 1054, 1055 ЦК України про форму та умови кредитного договору, укладеного шляхом приєднання; ст. 633, 634 ЦК України про публічний договір та договір приєднання; ст. 526, 610, 612 ЦК України про належне виконання зобов`язань.
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви та паспорта споживчого кредиту, відповідачка отримала та використала кредитні кошти, тому позов у частині стягнення тіла кредиту підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про те, що істотні умови кредитного договору (процентна ставка, порядок нарахування відсотків, неустойка) не були узгоджені в письмовій формі, оскільки відсутні в анкеті-заяві, а витяги з Умов та Тарифів не підписані відповідачкою, відхиляються з таких підстав.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією стороною у стандартних формах, і друга сторона приєднується до нього в цілому. Підписанням анкети-заяви від 02.10.2018 ОСОБА_1 висловила згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, розміщених на офіційному сайті банку.
Згідно зі ст. 641 ЦК України пропозиція укласти договір може міститися в документах, розміщених у відкритому доступі в мережі Інтернет. Факт активного користування кредитним лімітом протягом тривалого часу, а саме здійснення численних операцій, часткове погашення, що підтверджується випискою /а.с. 8-13/ свідчить про акцепт запропонованих умов (ст. 642 ЦК України).
Отже, тривале користування кредитними коштами та часткове погашення заборгованості є конклюдентними діями, які свідчать про згоду позичальника з умовами договору приєднання.
Посилання апелянта на можливість односторонньої зміни банком умов не спростовує факту укладення договору та виникнення зобов`язання з повернення тіла кредиту. Крім того, позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути тіло кредиту 35 542,27 грн, а не відсотки чи інші платежі.
Самостійний перерахунок заборгованості, здійснений апелянтом. апеляційним судом також відхиляється, оскільки не враховує, що банком здійснено перерахунок з направлення погашень, здійснених відовідачем виключно в тіло кредиту, через що позовні вимоги було зменшено до 35 542 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) грн. 27 коп. Відповідачка впродовж тривалого проміжку часу використовувала кредитні кошти, здійснюючи при цьому погашення кредитної заборгованості, в тому числі шляхом внесення готівки, перерахування зі своїх інших карток. Посилання представника на той факт, що 23.12.2021 кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн., отже, здійснювати розрахунок заборгованості можна лише за період з 14.06.2019 до 23.12.2021 року не узгоджується з природою кредитування рахунку. Кредитний ліміт - це сума в межах якої особа може брати кредитні кошті і повертати їх, роблячи можливим отримати суму знову, що не перевищує розмір кредитного ліміту. Зменшення кредитного ліміту до нуля не спростовує факт наявності боргу по рахунку, а визначає лише той факт, що з цього часу позичальник позбавлений можливості користуватися кредитними коштами, тобто збільшувати обсяг тіла. Після погашення заборгованості відповідачка продовжила користування кредитним лімітом вчиняючи нові транзакції. З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено факт отримання кредитних коштів та їх використання, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачки заборгованості є правильним.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та ґрунтуються на формальному тлумаченні норм без урахування фактичної поведінки відповідачки.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: