МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/2263/26 
Провадження № 2-а/210/41/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
18 травня 2026 року    
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючої судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Балкаєвої О.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Смушкова Андрія Павловича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
17.03.2026 року, Позивач, увійшовши до додатку «Резерв +», випадково дізнався про те, що відносно нього, ОСОБА_2 , складено Постанову про адміністративне правопорушення № R416910 від 17.03.2026 року, за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, будь яким іншим способом Позивач не отримував даної постанови, а ні поштовим зв`язком, а ні на адресу електронної пошти, зазначене підтверджується фотокопією(скріншот) із за стосунку Резерв +, відповідної постанови, та військово-обліковим документом Резерв +.
31.03.2026 року, Позивачем, з метою уникнення подвоєння штрафу, не розуміючи того, що дія постанови припиняється на час її оскарження, помилково було сплачено протиправно накладений штраф в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Розгляд справи та постанова про адміністративне правопорушення, розглядалась та рішення приймалось без участі Позивача, а от же постанова позивачу не була вручена безпосередньо після її винесення, а була надіслану позивачу через додаток «Резерв +» лише 17.03.2026 року.
ОСОБА_2 в супереч та ігноруючи вимоги ст.. 279-9 КУпАП, протягом трьох днів не перевірив викладені фактичні дані про визнання Позивачем правопорушення та надання ним 11.03.2026 року згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, упереджено 17.03.2026 року, виніс постанову по справі з порушенням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу.
Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення, не є беззаперечним доказом вини і може бути оскаржена та спростована в суді Беручи до уваги усе вищезазначене, у своїй сукупності дає підстави вважати постанову № R416910 від 17.03.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, прийняту відносно позивача, протиправною та такою що підлягає скасуванню. Оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у відповідній справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу зазначеного правопорушення в діях позивача.
Аргументи учасників
22 квітня 2026 року відповідач направив відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що Позивач відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Міноборони було надіслано повістку поштовим зв`язком « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_1 (адреса вказана в облікових даних військовозобов`язаного). Представниками відділення пошти №50093, м.Кривий Ріг, здійснювались заходи з вручення рекомендованого повідомлення №0610263186322 з повісткою №4096470 на прибуття 03.07.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних, які визначені статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та не були актуалізовані позивачем.
Наявна в адміністративній справі повістка та рекомендоване повідомлення повністю відповідають вище перерахованим вимогам «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.
Представниками відділення поштового зв`язку №50093 було проставлено відмітку на поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою, що є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку. День явки за викликом військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб.
У разі наявності поважних причин неприбуття в визначені строки, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (повідомлень про наявність поважних причин, військовозобов`язаним, як під час розгляду справи так і під час звернення до суду не надано).
Отже, направлення Міністерством оборони України повістки через оператора поштового зв`язку "Укрпошта" за адресою, зазначеною позивачем, вважається належним його повідомленням про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
11.03.2026 року позивачем особисто через електронний кабінет військовозобов`язаного ( мобільний застосунок Резерв+) було подано до ТЦК та СП заяву №SC194DFD5-56C0-F011-9997-005056844140 про визнання адміністративного правопорушення та надав згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності з правом сплати 50 % розміру штрафу.
17.03.2026 року було розглянуто заяву та сформовано електронну Постанову №R416910 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про накладення штрафу 17000 грн. з наданням пільгового розміру штрафу 8500 грн.
31.03.2026 року позивач здійснив сплату адміністративного штрафу в повному обсязі, квитанція №16f7ec3a_d2cf_484b_bb63_582cdc1662d0, таким чином адміністративну справу №697 було завершено.
Щодо строку притягнення до адміністративної відповідальності зазначає, що відповідно до статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Позивача було притягнуто 17.03.2026 року в строк визначений статтею 38 КУпАП.
Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу без участі сторін.
Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд виходить з такого.
Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
Встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) було надіслано повістку поштовим зв`язком «Укрпошта». Представниками відділення пошти №50093, м. Кривий Ріг, здійснювались заходи з вручення рекомендованого повідомлення №0610263186322 з повісткою №4096470 на прибуття ОСОБА_1 03.07.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних.
Рекомендоване повідомлення №0610263186322 з повісткою №4096470 повернулося на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
11 березня 2026 року ОСОБА_1 особисто через електронний кабінет військовозобов`язаного (мобільний застосунок Резерв+) на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 подано заяву №SC194DFD5-56C0-F011-9997-005056844140. Вказану заяву підписано шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису 11.03.2026 року о 09:30:43 год. Відповідно до заяви ОСОБА_1 повідомляє, що ним допущено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим порушено вимоги зазначеного законодавства. Факт вчинення ним адміністративного правопорушення визнає та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Підписанням цієї заяви підтверджує, що ознайомлений зі статтею 65 Конституції України та попереджений керівником ТЦК та СП про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 336, 337 Кримінального кодексу України.
17 березня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 складено електронну постанову №R416910 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до постанови за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено штраф у сумі 17000 грн. Роз`яснено, що у разі сплати протягом 10 днів з дня набрання постановою законної сили не менше, ніж 50 відсотків розміру штрафу, постанова вважатиметься виконаною. Постанова набирає законної сили з 27.03.2026 року.
31.03.2026 року позивач здійснив сплату адміністративного штрафу в розмірі 8500 грн, квитанція №16f7ec3a_d2cf_484b_bb63_582cdc1662d0.
Мотиви суду та застосовані норми права
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 є предметом спору, який передано на вирішення суду.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) – ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (ч.3 ст.33 Закону).
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.33 Закону).
Відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;
організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п. 3 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачене відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинення в особливий період.
За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Отже, суд констатує, що на дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період, що є підставою для застосування ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення).
Так, згідно із п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. ІНФОРМАЦІЯ_8 представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, іншими державними органами, підприємствами та громадянами на відповідній території. ІНФОРМАЦІЯ_8 має право, окрім іншого, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення (п. 12 Положення).
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
За правилами ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до статті 258 КУпАП протокол може не складатись у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
В спірному випадку, суть виявленого відповідачем в діях позивача адміністративного правопорушення полягає в тому, що позивач, будучі обізнаним з його обов`язком прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по повістці 03 липня 2025 року, не прибув у визначений день до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Позивач у позовній заяві вказує, що 17.03.2026 року, увійшовши до додатку «Резерв +», випадково дізнався про те, що відносно нього ОСОБА_2 , складено Постанову про адміністративне правопорушення № R416910 від 17.03.2026 року, за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, будь яким іншим способом Позивач не отримував даної постанови, а ні поштовим зв`язком, а ні на адресу електронної пошти.
Проте, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 особисто через електронний кабінет військовозобов`язаного подав заяву про вчинення ним адміністративного правопорушення. Цією ж заявою підтвердив, що визнає вину та надав згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності з правом сплати 50 % розміру штрафу. Підписанням цієї заяви підтверджує, що ознайомлений зі статтею 65 Конституції України та попереджений керівником ТЦК та СП про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 336, 337 Кримінального кодексу України.
Виходячи з встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо поважності причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що, як правильно зазначено відповідачем, є свідченням наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.210-1 КУпАП.
Строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений у статті 38 КУпАП не порушено.
Отже, оскільки станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 клопотань або заяв від позивача про перенесення розгляду адміністративної справи не надходило, будь-яких інших доказів не надсилалось, позивач не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд погоджується зі стороною відповідача, що адміністративна справа правомірно розглянута за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі наявних документів у справі з винесенням постанови від 17 березня 2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу.
Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд вважає що постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 №R416910 від 17 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно за ч.3 ст.210-1 КУпАП є правомірною та не підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 90, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В :
Позов Смушкова Андрія Павловича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 22 травня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 ;
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_10 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , має місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 

Суддя: О. В. Чайкіна