ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/1709/25
Головуючий у першій інстанції – Топіха Р.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/261/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів – Онищенко О.І., Скрипки А.А.,
з участю секретаря: Шапко В.М.
Сторони:
позивач: Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»,
відповідач: ОСОБА_1 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25 вересня 2025 року, суддя Топіха Р.М., місце ухвалення оскаржуваного рішення суду – місто Чернігів.
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 113 898,61 грн та судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2020 та 2022 роках між сторонами спору укладено два кредитні договори, а саме: 14.05.2020 кредитний договір № 200115923962, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 51 569,00 грн; 25.09.2022 кредитний договір № 1010576059, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 14 449,47. Відповідач свої зобов`язання по договорах не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25 вересня 2025 року позов АТ «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 113 898 гривень 61 копійки та судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, суд не звернув увагу на те, що реальна процентна ставка це не річні відсотки за кредитом, не плата за обслуговування кредитної заборгованості, вони показують лише відсоток, який нараховується на суму кредиту чи депозиту за рік. Проценти за кредитом і реальна річна процентна ставка це різні поняття. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що наданий розрахунок заборгованості не містить суми на яку нараховуються проценти, періоду за який здійснено розрахунок відсотків тощо, а тому він не може бути прийнятий судом. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид картки, яка видається клієнту. За відсутності зазначеної інформації не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит на відповідній період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (неустойки).
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що паспорт споживчого кредиту не є підтвердженням ознайомлення відповідача з конкретною відсотковою ставкою по кредиту та умовами по кредиту.
Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містить підпису відповідача, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору.
Особа, яка подала апеляційну скаргу не погоджується і зі стягненням комісії, оскільки в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту та за які банком встановлена щомісячна комісія.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Встановлено, що 14 травня 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № 200115923962 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальник отримав кредитну картку з встановленим лімітом в розмірі 3 000,00 грн, зі строком дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Умовами договору визначено, що зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Стандартна процентна ставка, реальна річна процента ставка складає 47,88% (а.с.14).
Заява підписана власноруч ОСОБА_1 
14 травня 2020 року ОСОБА_1 підписано також паспорт споживчого кредиту (а.с. 14 зворот).
Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №200115923962, кредитний ліміт збільшено: 13.08.2020 – до 7 000,00 грн, 14.09.2020 – до 17 000,00 грн, 16.10.2020 – до 21 000,00 грн, 16.11.2020 – до 25 000,00 грн, 15.12.2020 – до 29 000,00 грн, 22.01.2021 – до 33 000,00 грн, 18.02.2021 – до 43 000,00 грн, 20.04.2021 – до 45 000,00 грн, 19.05.2021 – до 50 000,00 грн, 27.02.2022 – до 50 000,00 грн, 15.06.2023 – 51 569,00 грн (а.с.40).
25 вересня 2022 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № 1010576059 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальник отримав кредит в сумі 14 449,47 грн, зі строком дії кредитного ліміту 24 місяці з дня надання кредитного ліміту. Стандартна процентна ставка, реальна річна процента ставка складає 33,894%, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1.4%. (а.с.11-12).
Заява підписана за допомогою електронного підпису ОСОБА_1 
25 вересня 2022 року ОСОБА_1 підписано також паспорт споживчого кредиту (а.с. 12 зворот, 13).
Як убачається із платіжної інструкції №TR.60509156.22000.25578 від 25 вересня 2022 року АТ «ПУМБ» надало ОСОБА_1 кредитні кошти за договором №1010576059 в розмірі 14 449,47 грн (а.с.40 зворот).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості станом на 01 грудня 2024 року заборгованість відповідача за договором № 1010576059 становить 14 259,58 грн, з яких 10 421,61 грн заборгованість за кредитом, 0,83 грн заборгованість по процентам, 3 837,14 грн заборгованість по комісії (а.с.41-42).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості станом на 01 грудня 2024 року заборгованість відповідача за договором № 200115923962 становить 99 639,03 грн, з яких 51 568,39 грн заборгованість за кредитом, 48 070,64 грн заборгованість по процентам, 0 грн заборгованість по комісії (а.с.42 зворот-44).
Із матеріалів справи убачається, що на підтвердження факту видачі ОСОБА_1 кредитів, користування ним кредитними коштами та наявності заборгованості АТ «ПУМБ» було надано виписки по рахунках за період з 14.05.2020 по 01.12.2024 (а.с. 45-51).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)
Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» ьвідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання настають негативні правові наслідки.
Задовольняючи повністю позовні вимоги, суд першої інстанції оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 допустила порушенням умов договорів щодо своєчасної та повної сплати кредиту та плати за користування ним.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки підписуючи заяви про приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування, відповідачка підтвердила, що приймає публічну пропозицію банківської установи на укладання договору; відповідачкою не надано доказів щодо надання їй іншої публічної пропозиції на укладання договору ніж тої, що наявна в матеріалах справи; стягнення комісії передбачене умовами кредитного договору від 25 вересня 2022 року. Контррозрахунок заборгованості відповідачкою не надано.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча: Судді: