ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 травня 2026 року	Справа №160/17340/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській област про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

УСТАНОВИВ:

12 червня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0150510415 від 20.03.2025 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Позовна заява обґрунтована тим, що 01.04.2025 р. ДПП «Кривбаспромводопостачання» отримало податкове повідомлення-рішення №0150510415 від 20.03.2025 р. ГУ ДПС у Дніпропетровській області про термінову сплату суми штрафу у розмірі 126 540,78 грн. Не погодившись із рішенням податкового органу ДПП «Кривбаспромводопостачання» звернулося із скаргою на вищезазначене податкове повідомлення - рішення відповідача та просило визнати його протиправним та скасувати. Однак, дану скаргу було залишено без задоволення. На обґрунтування винесення цього рішення відповідач послався на те, що в ході камеральної перевірки ДПП «Кривбаспромводопостачання» встановлено порушення правил сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий 2024 року у розмірі 1 265 407,80 грн. ДПП «Кривбаспромводопостачання» вважає, що прийняте Державною податковою службою України оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим через неповне встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення розгляду скарги, оскільки у ДПП «Кривбаспромводопостачання» виник тяжкий фінансовий стан внаслідок руйнування військами російської федераціії греблі Каховської ГЕС та як наслідок неможливості у повному обсязі виконання податкових зобов`язань. Про ці обставини непереборної сили, які виникли та мають по своїй природі причинно-наслідковий зв`язок, оскільки до руйнування Каховської ГЕС, підприємство було прибуткове, стабільно здійснювало свою господарську діяльність. З матеріалів скарги вбачається, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийнято контролюючим органом 20.03.2025 р. на підставі акта перевірки, яка проводилася 12.02.2025 р., тобто з пропуском строку встановленого пунктом 86.8 статті 86 ПК України на прийняття такого рішення. Зазначають, що на підприємстві утворилася складна фінансова ситуація щодо сплати обов`язкових фінансових платежів, що витікає з інтегрованої картки платнику податків. Вважаєють за доцільне зауважити, що не зважаючи на складний фінансовий стан підприємства, сплата грошових зобов`язань з податку на додану вартість здійснюється, хоча іноді із запізненням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 р. вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: доказів сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
23 червня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 р. прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
09 липня 2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно з даними Інтегрованої картки платника податків за кодом платежу 14060100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів» по ДПП «КПВП» встановлено, що підприємством не забезпечено повноту та своєчасність зарахування коштів достатніх для сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ до бюджету у законодавчо встановлені терміни за звітні (податкові) періоди лютий 2024 року, у зв`язку з чим в ІКП обліковувався податковий борг. Так, станом на 01.04.2024 р. в ІКП з ПДВ по підприємству обліковувався податковий борг у сумі 5 234 400,34 грн, який збільшено нарахуванням ПДВ у сумі 5 278 396,00 грн по податковій декларації з ПДВ за завітний (податковий) період лютий 2024 року (від 20.03.2024 р. №9065179309) із терміном сплати 01.04.2024 р., та за результатами проведених розрахункових операцій складав 10 512 796,34 грн. Заборгованість по податковій декларації з ПДВ за звітний (податковий) період лютий 2024 року погашено за рахунок надходжень до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ платіжними дорученнями від 13.12.2024 р. №751205424 у сумі – 400 000,00 грн, від 17.12.2024 р. №752609653 – 25 407,80 грн та від 11.02.2025 р. №776697220 – 840 000,00 грн. Тобто, кошти сплачені ДПП «КПВП» зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України. Перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог пункту пункту 57.1 статті 57 глави 2 розділу ІІ та підпункту 203.2 статті 203 ПК України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість. З огляду на вищевикладене, ДПП «КПВП» несе відповідальність за несвоєчасне виконання податкового обов`язку в частині дотримання сплати (перерахування) ПДВ, передбаченого статтею 124 ПК України. Крім того, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюється Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами Регламентом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
15 липня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якомі він зазначив, що відповідач не провівши належного аналізу господарської діяльності позивача, помилково вважає, що обставини непереборної сили, або форс-мажор засвідчуються лише на підставі сертифікату Торгівельно-промислової палати, що не відповідає дійсності. Водночас сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом або договором. Як зазначено у фабулі позову, російські окупаційні війська підірвали греблю Каховської ГЕС, внаслідок чого підприємство зупинило свій основний вид діяльності з перекидання технічної напірної води. Дані обставини є загальновідомі та не потребують додаткового доказування. Крім того суттєві зміни фінансового стану ДПП «КПВП» підтверджуються бухгалтерськими довідками долученими до матеріалів позову, з яких вбачається та прослідковується зміна фінансових надходжень підприємства до обстрілу Каховської ГЕС, та після, зокрема можна проаналізувати наслідки та обставини накопичення підприємством заборгованості, у тому числі із податкових зобов`язань. Однак, відповідач цього взагалі не врахував та не надав оцінки цим обставинам, які мають суттєве значення для вирішення спору, а саме - чи була військова агресія російської федерації та руйнація Каховської ГЕС обставинами непереборної сили, якщо так, то протягом якого періоду часу існували форс-мажорні обставини та чи слугувало це істотним чинником, що призвів до порушення позивачем податкових зобов`язань.
21 липня 2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, воєнний стан, не можуть автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Збройна агресія проти України, воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняють від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних з ними обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Також, позивачем в відповіді на відзив наведено Лист ТПП України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1. Даний лист, на який посилається ДПП «КПВП», носить загальний інформаційний характер, констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні (постанова Верховного Суду України від 07.06.2023 у справі № 906/540/22). Однак, варто зауважити, що такий лист не може автоматично бути правовим виправданням для невиконання взятих на себе зобов`язань. І лише в сукупності з іншими належними та допустимими доказами він може засвідчити існування форс-мажорних обставин і мати доказову силу в суді. Даний лист самостійно жодним чином не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії російської федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан, суб`єкт господарювання не має можливості виконати свої зобов`язання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що Державне промислове підприємство «Кривбаспромводопостачання» (код ЄДРПОУ 00191017) зареєстровано 14.07.1993 р., перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Криворізька державна податкова інспекція. 
Основним видом діяльності за КВЕД є: 36.00 Забір, очищення та постачання води.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість ДПП «Кривбаспромводопостачання».
За результатами перевірки складено Акт перевірки від 12.02.2025 р. №7453/04-36-04-15/191017 «Про результати камеральної перевірки ДПП «Кривбаспромводопостачання» (код ЄДРПОУ 00191017) щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість».
В результаті проведення камеральної перевірки встановлено: порушення платником пункту 57.1 статті 57 глави 2 розділу ІІ та підпункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України 1 частині недотримання граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов?язання з ПДВ на суму ПДВ 1 265 407,80 грн, у тому числі порушення строку сплати менше 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 0,00 грн., більше 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 1 265 407,80 грн.
27 лютого 2025 року ДПП «Кривбаспромводопостачання» надав до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки від 12.02.2025 р. №7453/04-36-04-15/191017.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 20.03.2025 р. №0150510415, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з ПДВ на суму 126 540,78 грн.
10 квітня 2025 року ДПП «Кривбаспромводопостачання» подав скаргу на податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 20.03.2025 р. №0150510415, та за результатами розгляду скарги, рішенням ДПС України від 03.06.2025 р. № 15885/6/99-00-06-03-01-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення без змін.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням про застосування штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, визначаються положеннями Податкового кодексу України (далі ПК України).
Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.
Позивач у позові посилається на те, що на момент проведення камеральної перевірки ПДВ за лютий 2024 року було сплачено із запізненням, а тому підстави для винесення будь-яких податкових повідомлень-рішень контролюючого органу, відпали. Контролюючий орган під час проведення камеральної перевірки не встановив чи дійсно платник податків допустив порушення строків сплати податкового зобов`язання, не з`ясував причини та об`єктивні обставини недотримання цих строків передбачених ПК України, у разі виявлення цих порушень, якщо взагалі ці обставини настали. 
Як встановлено судом, згідно з даними Інтегрованої картки платника податків за кодом платежу 14060100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» по ДПП «КПВП» встановлено, що підприємством не забезпечено повноту та своєчасність зарахування коштів достатніх для сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ до бюджету у законодавчо встановлені терміни за звітні (податкові) періоди лютий 2024 року, у зв`язку з чим в ІКП обліковувався податковий борг.
Станом на 01.04.2024 р. в ІКП з ПДВ по підприємству обліковувався податковий борг у сумі 5 234 400,34 грн, який збільшено нарахуванням ПДВ у сумі 5 278 396,00 грн по податковій декларації з ПДВ за завітний (податковий) період лютий 2024 року (від 20.03.2024 р. №9065179309) із терміном сплати 01.04.2024 р., та за результатами проведених розрахункових операцій складав 10 512 796,34 грн.
Заборгованість по податковій декларації з ПДВ за звітний (податковий) період лютий 2024 року погашено за рахунок надходжень до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ платіжними дорученнями від 13.12.2024 р. №751205424 у сумі – 400 000,00 грн, від 17.12.2024 р. №752609653 – 25 407,80 грн та від 11.02.2025 р. №776697220 – 840 000,00 гривень.
В результаті проведення камеральної перевірки встановлено: порушення платником пункту 57.1 статті 57 глави 2 розділу ІІ та підпункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України 1 частині недотримання граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов?язання з ПДВ на суму ПДВ 1 265 407,80 грн, у тому числі порушення строку сплати менше 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 0,00 грн., більше 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 1 265 407,80 грн.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що за наслідком проведення камеральної перевірки від 12.02.2025 р. контролюючим органом штрафні санкції нараховано саме на фактично сплачені позивачем суми з урахуванням кількості днів прострочення їх сплати відповідно до вимог статті 124 ПКУ, згідно податкової декларації №9065179309 від 20.03.2024 р.
Зазначена перевірка охоплює окремі частини податкового зобов`язання з ПДВ задекларованого позивача у податковій декларації №9065179309 від 20.03.2024 р., які сплачені у різний час і за різними платіжними дорученнями, що зумовило проведення перевірки і винесення рішення про застосування штрафної санкції, до цих сплачених сум.
Таким чином, судом відхиляються доводи позивача про те, що камеральна перевірка призначена за відсутності на те фактичних обставин щодо несвоєчасної сплати податкового зобов`язання.
Щодо строку накладення фінансових санкцій, суд зазначає таке.
Згідно п. 86.8. ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Відповідно до пп. 86.7.5 п. 86.7 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Як встановлено судом, контролюючим органом 12.02.2025 р. проведено перевірку, за результатами якої складено Акт «Про результати камеральної перевірки порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ДПП «КПВП», який було направлено платку податку засобами поштового зв`язку.
Не погодившись з висновками наведеними в акті перевірки, підприємством було направлено заперечення на акт перевірки №7453/04-36-04- 15/191017 від 12.02.2025 р.
Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Контролюючим органом за результатами розгляду заперечень було надано відповідь листом №21919/6/04-36-04-15-14 від 13.03.2025 р., в якому зазначено, що висновки акту перевірки вважати правомірними та такими, що відповідать нормам чинного законодавства, а заперечення ДПП «КПВП» від 27.02.2025 р. №13/150 (вх. ГУ ДПС від 27.02.2025 р. №27489/6) залишено без задоволення.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення рішення від 20.03.2025 р. № 0150510415 на підставі акту перевірки від 12.02.2025 № 7453/04- 36-04-15/191017.
Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомлення-рішення підприємством було направлено скаргу до Державної податкової служби України.
Державною податковою службою України прийнято рішення про результат розгляду скарги від 03.06.2025 р. № 15885/6/99-00-06-03-06, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішеня Головного управління ДПС від 20.03.2025 р. №0150510415 без змін, а скаргу без задоволення.
Отже, податкове повідомлення-рішення від 20.03.2025 р. № 0150510415 прийнято з пропуском передбаченого підпунктом 86.7.5 пункту 86.7 ст. 86 ПК України строку.
Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 р. у справі №640/21435/22.
Незначна затримка в прийнятті податкового повідомлення-рішення, не спростовує факту допущення позивачем порушення податкового законодавства та не звільняє від відповідальності за таке порушення, натомість могла б мати значення при вирішенні інших питань права (строк оскарження податкового повідомлення-рішення, вимоги про відшкодування шкоди і тд).
Таким чином, вказані доводи позивача суд вважає необгрунтованим.
Щодо посилання позивача на наявність неузгодженого податкового боргу, суд зазначає таке.
Позивач зазначає, що контролюючим органом було прийнято податкову вимоги №319-50 від 04.06.2020 р. про сплату податкового боргу у розмірі - 5 680 047,11 грн. Однак, він звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №319-50 від 04.06.2020 р. 14.01.2021 р. рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/9281/20 задоволено позовні вимоги, а саме визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Контролюючого органу №319-50 від 04.06.2020 р. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 р. апеляційну скаргу контролюючого органу залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 р. - без змін. Постановою Верховного Суду від 09.08.2022 р. у справі №160/9281/20 касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 р. у справі №160/9281/20 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги у розмірі 5 316 613,45 грн. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 р. у справі №160/9281/20 залишено без змін. Під час судового розгляду справи №160/9281/20 Верховним Судом встановлено, що податковий орган неправомірно нарахував ДПП «Кривбаспромводопостачання» пеню у розмірі 363 433,66 грн. що свідчить про протиправність податкової вимоги в цій частині. Таким чином, кінцевим результатом розгляду справи №160/9281/20 про скасування податкової вимоги №319-50 від 04.06.2020 р., стало зменшення суми податкового боргу, визначеного у ній із 5 680 047,11 грн. до 5 316 613,45 грн. Таким чином, на момент прийняття відповідачем оскаржуваного повідомлення-рішення сума податкового боргу визначена у ньому не відповідала дійсності, оскільки її розмір мав бути зменшений контролюючим органом на суму визначену у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 р. у справі №160/9281/20.
Отже, позивач вважає, що кінцевим результатом розгляду справи №160/9281/20 про скасування податкової вимоги №319-50 від 04.06.2020 р., стало зменшення суми податкового боргу, визначеного у ній із 5 680 047,11 грн. до 5 316 613,45 грн.
Суд не погоджується з такими доводами позивача та вважає за необхідне вказати, що відповідно до п.1 розділу ІІ «Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5 (далі Порядок №5), для забезпечення ведення оперативного обліку податків, зборів, платежів, єдиного внеску в ІКС ДПС відкриваються ІКП за кожним кодом класифікації доходів бюджету технологічним кодом єдиного внеску щодо кожного платника, територіального органу ДПС, що відповідає місцю обліку платника або обліку об`єкта оподаткування. ІКП містить інформацію про первинні показники оперативного обліку, облікові операції та облікові показники, які характеризують стан і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Для організації оперативного обліку кожній ІКП присвоюється код, який її індентифікує в інформаційній системі та не може бути присвоєний іншій ІКП.
Відповідно до Класифікації доходів бюджету, затвердженої Міністерства фінансів України від 14.01.2011 року № 11, окремі види платежу (доходи бюджету) мають наступні коди, а саме:
- «ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» має код 14060100; 
- «Частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону» має код 21010100.
Проте, як встановлено судом, у правовідносинах, які розглянуті судами у №160/9281/20, спірним було питання наявності/відсутності податкового боргу за класифікацією доходів бюджету 21010100 «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону», натомість в цій справі ключовим є питання щодо несвоєчасної сплати позивачем податкового боргу з за класифікацією доходів бюджету 14060100 «ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».
Тому, відсутні підстави вважати, що станом на час проведення перевірки 12.02.2025 р. податковий борг з ПДВ був неузгоджений.
Щодо твердження позивача про тяжкий фінансовий стан підприємства внаслідок руйнування військами російської федерації греблі Каховської ГЕС та як наслідок неможливості у повному обсязі виконання податкових зобов`язань, суд зазначає таке.
Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року № 225 затверджено «Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження» (далі - Порядок № 225).
Цей Порядок розроблено відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до контролюючого органу з відповідною заяву та підтверджуючими документами, а також відсутні докази прийняття контролюючим органом по відношенню до позивача відповідного рішення про неможливість виконання податкового обов`язку.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 по справі № 812/1019/18, в пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України наведено норму, яка в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначати суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган. Визначений вказаною нормою обов`язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій».
Посилання позивача на руйнування Каховської ГЕС як на обставини непереборної сили, та відповідно, як на обставину, що звільняє від відповідальності, суд зазначає, що порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюється Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами Регламентом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) це надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучання, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (пункт 2 статті 141 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні».
Згідно підпункту 3.1 пункту 3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України 18 грудня 2014 року N 44(5), Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (п. 1 ст. 141 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР).
Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами (підпункт 6.1 пункту 6 Регламенту).
Для отримання сертифікату суб`єкт господарювання повинен звернутися до ТПП із заявою, в якій обґрунтувати причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання Заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо) (підпункт 6.9 пункту 6 Регламенту).
За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявністю підстав, видається Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).
Під час розгляду справи судом не встановлено обставин щодо звернення позивача до Торгово-промислової палати України або її регіональних структур з метою отримання відповідного Сертифіката. Відповідний Сертифікат в матеріалах справи відсутній.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього підстав для звільнення від відповідальності у вигляді штрафних (фінансових) санкцій.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частині другій статті 77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно достатті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (просп.Миру, буд.15А, м.Кривий Ріг, 50069, код ЄДРПОУ 00191017) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, Дніпропетровська область, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко