Справа № 202/8254/25
Провадження № 2/202/924/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

06 травня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого - судді Мачуського О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Карасьової Г.І.,
представника позивача – Капшук О.М., Циганок А.В.,
представника відповідача – Громницька М.С.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання повернути оригінали правовстановлюючих документів, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
27 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання повернути оригінали правовстановлюючих документів на належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а також стягнення упущеної вигоди внаслідок позбавлення можливості здавати в оренду належне їй житло у розмірі 244029,80 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 70 000 грн..
Обґрунтовуючи позов зазначила, що 01.08.2005 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки № DNHDGF00000124, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (житлова нерухомість). Договором іпотеки забезпечувалося виконання зобов`язань за кредитним договором №DNHDGF00000124 від 01.08.2005 р. на суму 43 660,00 доларів США з терміном повернення до 31.07.2025 р.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024 р. та постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.10.2024 р. (справа №202/7839/23) договір іпотеки визнано припиненим у зв`язку з повним погашенням позичальником боргу. Заборгованість за кредитним договором повністю погашена на загальну суму 20 782,93 доларів США.
17.04.2025 р. позивачка звернулась до банку із заявою про повернення оригіналів правовстановлюючих документів. 25.04.2025 р. банк надав відповідь, у якій фактично відмовив у поверненні документів, посилаючись на наявність заборгованості та посилаючись на умови кредитного договору, які суперечать встановленому судовим рішенням факту.
Банк безпідставно утримує зазначені документи, що є порушенням майнових прав позивачки як власника нерухомості та перешкоджає реалізації права розпоряджання майном (здавання в оренду, відчуження, тощо).
Внаслідок відсутності у позивачки зазначених документів вона позбавлена фактичної можливості розпоряджатися майном: укладати договори оренди, здійснювати відчуження, звертатись до державних органів. Квартира фактично простоює, позивачка зазнає реальних майнових втрат. 
Беручи до уваги тривалість протиправної бездіяльності банку, позивачу заподіяні моральні страждання, оцінені нею у 70 000 грн..
З урахуванням наведеного просила зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а саме: договір купівлі-продажу реєстровий №585 від 01.08.2005 р. завірений приватним нотаріусом ДДНО Римськой А.В.; виписку про реєстрацію у реєстрі права дій (угод) реєстраційний №1297755 від 01.08.2005 р.; виписку про реєстрацію у реєстрі права власності на нерухоме майно реєстраційний № 6058809 від 05.09.2005 р.; технічний паспорт реєстраційний № 6058809 від 27.05.2005 р. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивачки упущену вигоду внаслідок позбавлення можливості здавати в оренду належне їй житло протягом періоду з 28 травня 2024 року по теперішній час, у розмірі 244 029,80 грн. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у справі.
Представником АТ КБ «Приватбанк» Громницькою М.С. 13.10.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» було подано Відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено про безпідставність позовних вимог. Зазначено, що станом на 06.10.2025 у позивачки залишається заборгованість у розмірі 19 391,31 дол. США, з яких: 18 500,00 дол. - пеня (неустойка) та 891,31 дол. - відсотки за користування кредитом. На цій підставі банк вважає, що зобов`язання за кредитним договором не виконані в повному обсязі і підстав для повернення документів немає.
Крім того, для стягнення упущеної вигоди позивач зобов`язаний довести: реальну можливість отримання доходу, конкретні вжиті заходи для його отримання (наприклад, попередній договір оренди, переговори з орендарями тощо). На думку представника, позивачка не надала жодного такого доказу - лише довідку про оціночну вартість квартири, яка сама по собі не підтверджує ні наміру, ні реальної можливості здавати житло в оренду.
Також вказує, що реалізація законних прав кредитора стосовно боржника, який має невиконані зобов`язання, не можуть вважатися протиправними, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.
Представником позивача адвокатом Циганок А.В. 20.10.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» було подано відповідь на Відзив на позовну заяву. Представник зазначила, що рішення про припинення іпотеки від 28.05.2024 р. набрало законної сили 15.10.2024 року і є обов`язковим для виконання відповідно до ст. 129-1 Конституції та ст. 18 ЦПК України. Подальше нарахування пені 18 500 дол. та відсотків 891,31 дол. є протиправним, оскільки суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: в умовах воєнного стану з 24.02.2022 р. позичальник звільняється від сплати неустойки та штрафних санкцій, а вже нарахована пеня підлягає списанню. 
Також зазначила, що є всі підстави для задоволення вимог про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди.
Так, внаслідок зазначених протиправних дій відповідача позивачка зазнала моральних страждань. Тривале та безпідставне утримання банком оригіналів документів на єдине житло позивачки спричинило їй постійний психологічний стрес, тривогу за долю майна, відчуття безсилля та незахищеності перед великою фінансовою установою. Протягом тривалого часу позивачка перебувала у стані постійного психологічного дискомфорту, зумовленого невизначеністю щодо можливості реалізувати свої законні права на власне майно.
Позивачка була вимушена витрачати значний час та моральні сили на підготовку до судових процесів, спілкування з банком та державними органами, самостійний захист своїх прав, що само по собі є значним емоційним навантаженням, яке негативно відбивається на якості та укладі повсякденного життя.
Представником АТ КБ «Приватбанк» Громницькою М.С. 18.11.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» було подано заперечення на відповідь на відзив. 
Представник позивача – адвокат Циганок А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що після визнання припиненою іпотеки за судовим рішенням позивач не може отримати від банку правовстановлюючі документи на належну їй квартиру. Такі дії банку порушують права позивача.
Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» – Громницька М.С. в судовому засіданні в режимі відео-конференції заперечувала проти позовних вимог, зазначила, що за позивачем рахується заборгованість, що перешкоджає поверненню документів з боку банку.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.12.2024 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_4 . 
Отже Позивач до 31.12.2024 р. мала прізвище « ОСОБА_5 ».
01.08.2005 р. між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк» укладений Договір іпотеки №DNHDGF00000124. Предметом договору є передача в іпотеку квартири АДРЕСА_1 , в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором на суму 43 660 дол. США. Договір нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В.; накладено заборону відчуження нерухомості.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2019 р. по справі №202/2824/15-ц позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково: солідарно стягнуто заборгованість за тілом кредиту у розмірі 28 345,99 дол. США. У задоволенні решти вимог (відсотки, комісія, пеня) відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2021 р. по справі №202/2824/15-ц (провадження №22-ц/803/133/21) апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задоволено частково: розмір стягнутої солідарно заборгованості за тілом кредиту змінено з 28 345,99 до 20 782,93 дол. США 93 центи, що відповідає сумі кредиту за вирахуванням фактично сплачених позичальником коштів.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2022 р. по справі №202/2051/22 у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних за період з 26.03.2015 по 11.02.2022 р. у розмірі 5 201,30 дол. США відмовлено повністю. Судом додатково встановлено, що ОСОБА_3 сплатила заборгованість на загальну суму 20 782,93 дол. США (квитанції від 30.08.2022, 14.09.2022 та 15.09.2022 рр.), тобто кредитний борг погашено повністю.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.03.2023 р. по справі №202/2051/22 (провадження №22-ц/803/3419/23) апеляційною скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду від 12.12.2022 р. залишено без змін.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 28.05.2024 р. по справі №202/7839/23 (провадження №2/202/192/2024) позов ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання договору іпотеки припиненим задоволено повністю. Договір іпотеки №DNHDGF00000124 від 01.08.2005 р. визнано припиненим. Виключено записи про державну реєстрацію обтяжень та іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.10.2024 р. по справі №202/7839/23 (провадження №22-ц/803/7647/24) апеляційну скаргу банку залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду від 28.05.2024 р. залишено без змін. Постанова набрала законної сили з дня її проголошення.
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 25.04.2025 р. (вих. №20.1.0.0.0/7-250417/24144) на звернення ОСОБА_1 від 17.04.2025 р. банком відмовлено у поверненні оригіналів правовстановлюючих документів з посиланням на умови кредитного договору та наявність заборгованості.

Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 17.11. Договору Іпотеки № DNHDGF00000124 від 01.08.2015 року до отримання Позичальником кредиту або на протязі 3-х днів з моменту реєстрації права власності на Предмет іпотеки згідно п. 17.10 договору іпотекодавець зобов`язується передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання Іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором.
Сторони під час розгляду справи не заперечували факт передачі Позивачем відповідачу правовстановлюючих документах в обсязі, зазначеному у позовній заяві.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 598, стаття 599 ЦК України).
З урахуванням рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 28.05.2024 р. по справі №202/7839/23, судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором виконані, а отже у банка відсутні правові підстави утримувати правовстановлюючі документи на майно позивача.
Посилання представника Відповідача на внутрішні облікові документи не спростовують висновків судів у справах між сторонами.
З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання повернути оригінали правовстановлюючих документів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача упущеної вигоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки включають, зокрема, упущену вигоду — доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Згідно з ст. 623 ЦК України Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.
При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. 
Позивач зазначає, що внаслідок неправомірного утримання правовстановлюючих документів на квартиру, вона позбавлена можливості здавати вказану квартиру в оренду.
Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08.07.2025 р. №201-20250708-0010008497, оціночна вартість квартири складає 2 440 297,96 грн. 
Ринкова вартість оренди квартири визначена позивачем у сумі 244029,80 грн..
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог у цій частині.
Позивач не надала суду доказів того, що квартира фактично здавалась або беззастережно могла здаватись в оренду за заявленими умовами: не надано оголошень про здачу в оренду, попередніх договорів, листування з потенційними орендарями чи інших документів, які б підтвердили реальність намірів та можливостей отримання відповідного доходу. Крім того, квартира постійно перебувала у користуванні Позивача, та остання не позбавлялась права розпоряджатись нею відповідно до своїх потреб, зокрема здавати в оренду.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди. 
На підставі викладеного, вимоги про стягнення упущеної вигоди є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у психічних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою іншої особи, у погіршенні стосунків особи з оточуючими, у приниженні її честі, гідності та ділової репутації. Моральна шкода підлягає відшкодуванню в грошовій формі незалежно від завдання майнової шкоди.
У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала на те, що моральні страждання їй завдані бездіяльністю позивача і часом, витраченим на відновлення своїх прав у судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, з заявою про повернення документів до банку зверталась не Позивач, а її мати. Також, Позивач не брала участі у судових засіданнях, тобто не вживала активних дій по відновленню свого права, а довірилась своїм представникам.
Позивач не вказала на характер страждань, викликаних діями/бездіяльністю відповідача, не будь-які приниження з боку посадових осіб банку та негативні наслідки, яких вона зазнала через отриману відмову відповідача.
Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
З урахуванням наведеного позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання повернути оригінали правовстановлюючих документів, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265, 280, 282, 284, 287-289 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання повернути оригінали правовстановлюючих документів, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди – задовольнити частково.
Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути їй оригінали правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , а саме:
- договір купівлі-продажу реєстровий №585 від 01.08.2005 р., завірений приватним нотаріусом ДДНО Римською А.В.;
- виписку про реєстрацію у реєстрі права дій (угод) реєстраційний №1297755 від 01.08.2005 р.;
- виписку про реєстрацію у реєстрі права власності на нерухоме майно реєстраційний №6058809 від 05.09.2005 р.;
- технічний паспорт реєстраційний №6058809 від 27.05.2005 р.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Мачуський