ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року   Справа № 906/458/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Гудак А.В. ,  суддя Хабарова М.В. 

при секретарі судового засідання Кульчин Д.А., 

представники сторін не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вівад 09» на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 09.04.2026 року (повне додаткове рішення складено 16.04.2026 року) у справі №906/458/25 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вівад 09» 
до 1) Акціонерного товариства «Житомиробленерго»
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна 
компанія» 
про визнання неправомірними дій, скасування актів та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.04.2026 року у справі №906/458/25 задоволено заяву АТ «Житомиробленерго» від 17.10.2025 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «Вівад 09» від 24.10.2025 року про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Стягнув з ТОВ «Вівад 09» на користь АТ «Житомиробленерго» 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з критерію співмірності, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та дійшов висновку про задоволення заяви від 17.10.2025 року (вх. г/с №01-44/3295/25) у повному обсязі, стягненню з позивача ТОВ «Вівад 09» 15000 грн, понесених АТ «Житомиробленерго» витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з додатковим рішенням, позивач подав скаргу до апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати додаткове рішення від 09.04.2026 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви АТ «Житомиробленерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Скаржник просить визнати поважними підстави пропущення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення та поновити його.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу на додаткове рішення позивач наголошує, що в цій справі заявлена сума витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн є надмірною та неспівмірною зі складністю, оскільки дана категорія відноситься до нескладних, а фактичний розгляд справи по суті зайняв лише близько 90 хвилин за 4 засідання, що виключає необхідність значних часових чи інтелектуальних зусиль з боку представника. Тривалість розгляду справи (понад півроку) була зумовлена саме діями відповідачів, оскільки представник АТ «Житомиробленерго» неодноразово не з`являвся в засідання без поважних причин, а відзив було подано з порушенням строків встановлених ГПК України.
Крім того, апелянт зазначає, що у даній справі відсутні докази необхідності залучення АТ «Житомиробленерго» представника з повноваженнями адвоката. Представник відповідача 1 Приведьон В.М. одночасно є заступником начальника юридичного відділу. Підготовка відзиву та участь у засіданнях входили до його прямих посадових обов`язків як штатного працівника. Відповідач 1 не надав доказів того, що дії Приведьона В.М. у цій справі виходили за межі його трудових функцій, що свідчить про штучне створення витрат для незаконного збагачення за рахунок позивача.
Апелянт звертає увагу, що матеріали справи не містять Акту приймання-передачі наданих послуг, який би підтвердив фактичне надання та прийняття робіт клієнтом. Наданий детальний опис лише фіксує домовленість, але не є доказом виконання умов договору.
Крім того, скаржник наголошує, що оскаржуване додаткове рішення господарський суд Житомирської області постановив з порушенням процесуальних строків встановлених статтею 244 ГПК України на його ухвалення.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Мамченко Ю.А., суддя Хабарова М.В., суддя Гудак А.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 року поновлено пропущений строк та відкрито апеляційне провадження у справі №906/458/25 за скаргою ТОВ «Вівад 09» на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 09.04.2026 року.
15.05.2026 року від АТ «Житомиробленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому відповідач наголошує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі. Зважаючи на сталу практику Верховного Суду, суд правильно оцінив характер спору, обсяг і час виконаних робіт, визнавши заявлену суму обґрунтованою та співмірною зі складністю справи, що повністю відповідає критеріям розумної необхідності та реальності судових витрат.
Відповідач 1 наголошує, що у матеріалах справи є копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000735 від 23.02.2015 року, яке видане Радою адвокатів Житомирської області Приведьону В.М., та ордеру на надання правничої допомоги серії АМ №1108975 від 11.12.2024 року, виданого адвокатом Приведьоном В.М. для представлення інтересів АТ «Житомиробленерго».
Укладення юридичною особою договору про правову допомогу зі своїм штатним працівником, який одночасно є адвокатом, не суперечить чинному законодавству України.
Учасники справи не забезпечили явку своїх представників в судове засідання апеляційної інстанції 25.06.2026 року, однак від АТ «Житомиробленерго» та ТОВ «Вівад 09» надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників.
Крім того, у відповідності до положень ч.12 ст.272 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як стверджено матеріалами справи, ТОВ «Вівад 09» звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовними вимогами до АТ «Житомиробленерго» та ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про:
- визнання неправомірними дій АТ «Житомиробленерго» щодо донарахування обсягу електричної енергії за актом перерахунком по розподілу електричної енергії №1076 від 06.05.2024 року;
- скасування акту перерахунку по розподілу електричної енергії №1076 від 06.05.2024 року;
- зобов`язання АТ «Житомиробленерго» здійснити перерахунок розподілу електричної енергії за період з 14.02.2024 року по 18.03.2024 року по вузлу комерційного обліку по ПВЦ «Врублівка» (РУ-35), для обчислення якого використати розрахунок ТОВ «Вівад 09» на суму 76704,68 грн з ПДВ, виходячи з середньодобового обсягу споживання 194963 кВт/год;
- визнання неправомірними дій ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» щодо донарахування обсягу електричної енергії згідно з розрахунком №20-305-0312/4/1 за квітень 2024 року щодо нарахованого обсягу спожитої електроенергії в розмірі 306716 кВт/год на суму 1355854,40 грн;
- скасування акту приймання-передачі №20-305-0312/4/1 за квітень 2024 року;
- зобов`язання ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» здійснити перерахунок обсягу використаної позивачем електроенергії з 14.02.2024 року по 18.03.2024 року по вузлу комерційного обліку по ПВЦ «Врублівка» (РУ-35) та для нарахування спожитої електричної енергії використати розрахунок позивача на суму 861347,05 грн з ПДВ, наданий АТ «Житомиробленерго» листом від 24.04.2024 року, вих.№2404.
Ухвалою від 23.04.2025 року Господарський суд Житомирської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №906/458/25 (т.1, а.с.71, 72).
14.05.2025 року до суду першої інстанції від АТ «Житомиробленерго» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 1, зокрема, вказує, що очікує понести судові витрати на правничу допомогу в розмірі 30000 грн (т.1, а.с.75-85).
Рішенням господарського суду від 14.10.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (т.1, а.с.199-202).
17.10.2025 року до Господарського суду Житомирської області надійшла заява АТ «Житомиробленерго» про стягнення з ТОВ «Вівад 09» 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу у даній справі (т.1, а.с.188-196).
До заяви долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000735 від 23.02.2015 року, яке видане Радою адвокатів Житомирської області Приведьону В.М.; договір про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року, укладений адвокатом Приведьоном В.М. та АТ «Житомиробленерго»; додаткову угоду №83 від 14.10.2025 року до договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року, детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року та додаткової угоди №83 від 14.10.2025 року.
Ухвалою від 20.10.2025 року Господарський суд Житомирської області призначив заяву відповідача 1 до розгляду (т.1, а.с.198).
24.10.2025 року до суду першої інстанції від ТОВ «Вівад 09» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому позивач просить відмовити в задоволенні заяви АТ «Житомиробленерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та про розгляд заяви за відсутності представника позивача (т.1, а.с.207-214).
31.10.2025 року до Господарського суду Житомирської області від АТ «Житомиробленерго» надійшло заперечення на клопотання позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якому відповідач 1 додатково підтримує заяву про стягнення витрат на правничу допомогу із ТОВ «Вівад 09» (т.1, 221-224).
Крім того, 14.11.2025 року до суду першої інстанції від ТОВ «Вівад 09» надійшли пояснення із запереченнями проти стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, які обґрунтовані тим, що адвокат Приведьон В.М. перебуває у трудових відносинах із АТ «Житомиробленерго», а тому відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу (т.1, 226-233).
Матеріалами справи стверджено, що листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 року витребувано матеріали справи №906/458/25 до суду апеляційної інстанції у зв`язку із оскарженням позивачем рішення Господарського суду Житомирської області від 14.10.2025 року у даній справі (т.1, а.с.225).
Ухвалою від 14.11.2025 року господарський суд першої інстанції відклав вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до повернення матеріалів справи №906/458/25 із суду апеляційної інстанції (т.1, а.с.236).
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Вівад 09» рішення Господарського суду Житомирської області від 14.10.2025 року у справі №906/458/25 залишено без змін (т.2, а.с.47-53).
23.02.2026 року матеріали справи №906/458/26 повернулись до Господарського суду Житомирської області.
Ухвалою від 03.04.2026 Господарський суд Житомирської області призначив судове засідання для розгляду заяви АТ «Житомиробленерго» про стягнення з ТОВ «Вівад 09» витрат на професійну правничу допомогу на 09.04.2026 року (т.2, а.с.58).
Матеріалами справи стверджено, що 09.04.2026 року від ТОВ «Вівад 09» надійшло клопотання, у якому позивач наголошує на відсутності первинних документів на підтвердження надання правничої допомоги.(т.2, а.с.61-62). 
Матеріали справи містять: 
- договір №1 від 02.01.2019 року про надання правничої допомоги (далі - договір), укладений адвокатом Приведьоном В. М. та АТ «Житомиробленерго» (клієнт) за умовами п.1.1 якого предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (т.1, а.с.195-196).
У відповідності до п.2.1.1 договору, адвокат зобов`язується надати правничу допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта.
Клієнт зобов`язаний, згідно п.2.3.1 договору, сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк, погоджені між ними.
За положеннями п.4.2 договору гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору.
- додаткову угоду №83 від 14.10.2025 року до договору №1 від 02.01.2019 року про надання правничої допомоги, умовами якої сторони погодили фіксований гонорар за надану правову допомогу у розмірі 15000 грн, що включає: консультування клієнта, вивчення позову, аналіз законодавства щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства, підготовку та оформлення зібраних доказів, підготовку відзиву, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта по справі №906/458/25 в суді першої інстанції. Сторонами погоджено, що гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду (т.1, а.с.194).
Договір та додаткова угода до нього підписні адвокатом та головою правління клієнта, скріплені відтисками печаток сторін.
- детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт) від 14.10.2025 року, згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року та додаткової угоди №83 від 14.10.2025 року, з якого вбачається, що адвокатом надано товариству послуги на загальну суму 15000 грн, а саме:
- збирання доказів та підготовка відзиву - 5000 грн;
- підготовка заперечення на відповідь на відзив - 2000 грн;
- підготовка відзиву на розрахунок позивача - 2000 грн;
- прийняття участі у 3 (трьох) судових засіданнях - 6000 грн (т.1, а.с.194).
Як зазначалось вище, додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.02.2026 року задоволено заяву АТ «Житомиробленерго» від 17.10.2025 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн з ТОВ «Вівад 09».
Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.
Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, згідно з ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством не обмежене право юридичної особи самостійно обирати спосіб захисту свої інтересів, відтак вона може здійснювати самопредставництво або укласти договір про надання правової допомоги й залучити адвоката. 
Відповідно до ч.1,2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт 
та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється за умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За приписами частин 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається із матеріалів справи, у клопотанні від 24.10.2025 року та у апеляційній скарзі ТОВ «Вівад 09» просить відмовити у задоволенні заяви АТ «Житомиробленерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та обґрунтовує тим, що заявником не подано доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн; тривалість розгляду справи судом зумовлена процесуальною поведінкою відповідачів, оскільки ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» жодної участі в справі не приймала, а представники АТ «Житомиробленерго» неодноразово не з`являлися в судові засідання без повідомлення поважності причин, що призводило до перенесення її розгляду; крім того, подання відзив на позовну заяву з порушенням процесуальних строків також призвело до відкладення розгляду справи; заявником не надано документу, який підтверджує надання послуг/виконання роботи адвокатом і прийняття цих послуг/робіт клієнтом; заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та вчиненими у справі процесуальними діями представника відповідача 1); у АТ «Житомиробленерго» були відсутні підстави для залучення адвоката для розгляду цієї справи, оскільки усі процесуальні дії могли бути вчинені представником АТ «Житомиробленерго» - заступником начальника юридичного відділу Приведьоном В.М., а також іншими представниками товариства, зокрема, Яліковим О. О., що брав участь у судовому засіданні від 21.08.2025 року на підставі довіреності від 26.12.2023 року, вих. №08/32595.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Апеляційний суд приймає до уваги, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесення судових витрат Акціонерним товариством «Житомиробленерго» до матеріалів справи додано договір про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року, укладений адвокатом Приведьоном В.М. та АТ «Житомиробленерго»; додаткову угоду №83 від 14.10.2025 року до договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року, детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року та додаткової угоди №83 від 14.10.2025 року.
Сторони погодили розмір гонорару у твердій грошовій сумі (фіксована оплата) в розмірі 15000 грн.
Доказом того, що Приведьон В.М. є адвокатом, свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000735 від 23.02.2015 року, яке видане Радою адвокатів Житомирської області.
Як зазначено вище, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року №922/1964/21).
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 року у справі №910/9714/22).
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі №927/237/20).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.07.2018 року у справі №910/9224/17, положеннями ч.1,3 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішення Ради адвокатів України від 07.04.2017 року №54 «Про затвердження роз`яснення щодо деяких питань представництва адвокатом юридичної особи» передбачено, що адвокат може представляти юридичну особу, з якою він перебуває у трудових відносинах, за умови укладання з такою юридичною особою договору про надання правової допомоги згідно із зазначеним Законом. У такому випадку представництво інтересів юридичної особи здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги та не вважається виконанням працівником обов`язків, передбачених трудовим договором. При цьому повноваження такого адвоката як представника повинні підтверджуватися в загальному порядку належним чином оформленими довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Враховуючи викладене, матеріалами справи та висновками суду першої інстанції спростовуються доводи апелянта щодо того, що АТ «Житомиробленерго» не надало доказів оплати понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також посилань скаржника на відсутність необхідності залучати адвоката та те, що Приведьон В.М. одночасно є працівником відповідача 1.
Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів також звертається до висновків викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2025 року у справі №910/2992/24, від 16.03.2026 року у справі №916/1838/25, від 31.03.2026 року у справі №910/7255/25. 
Так, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки.
Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. Як і будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.
Адвокатський гонорар може існувати у двох формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години роботи того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Ціна договору про надання правової допомоги (адвокатський гонорар) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 року у справі №910/4317/21.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21.
Судом апеляційної інстанції у цій справі встановлено, що у даному випадку адвокатський гонорар визначений сторонами у фіксованому розмірі, про що зазначено у детальному описі та розрахунку наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року та додаткової угоди №83 від 14.10.2025 року. Сторони погодили розмір гонорару у твердій грошовій сумі (фіксована оплата) в розмірі 15000 грн.
Дослідивши заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у даній справі та надані заявником докази, колегія суддів встановила, що послуги, зазначені у детальному описі та розрахунку наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 року та додаткової угоди №83 від 14.10.2025 року, пов`язані з розглядом цієї справи.
При цьому, колегія суддів встановила, що до суду першої інстанції 14.05.2025 року подано відзив на позов, 30.06.2025 року подано заперечення на відповідь на відзив, 13.10.2025 року подано відзив на розрахунок позивача, а також представник Приведьон В.М. брав участь у трьох судових засіданнях суду першої інстанції, що підтверджується протоколами судових засідань від 15.07.2025 року, 04.09.2025 року, 14.10.2025 року.
Колегія суддів також зауважує, за умовами детального опису та розрахунку наданих послуг (робіт) сторони погодили, що адвокатом надані клієнту послуги.
Вказаний розрахунок підписаний адвокатом Приведьон В.М. та головою правління клієнта Шекетою О.М., скріплений відтисками печаток сторін.
Враховуючи всі вищевикладені обставини спростовуються доводи апелянта на відсутність доказів приймання-передачі наданих послуг та посилання на те, що детальний опис лише фіксує домовленість, але не є доказом виконання умов договору.
Окрім того, за встановленими судом апеляційної інстанції обставинами, у розумінні статей 76-79 ГПК України апелянтом не доведено неспівмірності та/або нерозумності, та/або нереальності витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що такі послуги не були надані.
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір заявленої до стягнення правничої допомоги відповідає критерію розумності, такі витрати є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування не матиме надмірний характер. 
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Щодо доводів апелянта ТОВ «Вівад 09» про порушення строку розгляду зави про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 року витребувано матеріали справи №906/458/25 до суду апеляційної інстанції у зв`язку із оскарженням ТОВ «Вівад 09» позивачем рішення Господарського суду Житомирської області від 14.10.2025 року у даній справі (т.1, а.с.225).
Ухвалою від 14.11.2025 року господарський суд першої інстанції відклав вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до повернення матеріалів справи №906/458/25 із суду апеляційної інстанції (т.1, а.с.236).
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «Вівад 09» скористалось своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та одночасно було обізнаним про розгляд Господарським судом Житомирської області заяви АТ «Житомиробленерго» про ухвалення додаткового рішення. 
Крім того, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в першу чергу гарантує «процесуальну» справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання «розумного строку», що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epiietka Gevmata та інші проти Греції). Справедливість провадження завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Миролюбов та інші проти Латвії).
Враховуючи, що Господарський суд Житомирської області виконав вимоги Північно-західного апеляційного господарського суду та направив матеріали справи до суду вищої інстанції, у зв`язку із оскарженням ТОВ «Вівад 09» рішення, а також відсутність заперечень заявника АТ «Житомиробленерго» щодо строків розгляду його заяви, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта - ТОВ «Вівад 09» на порушення судом першої інстанції строку розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Таким чином, суд першої інстанції за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, виходячи з критерію співмірності, реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, дійшов висновку про обґрунтованість та підставність заявлених витрат.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки висновків суду першої інстанції щодо задоволення заяви АТ «Житомиробленерго» та присудження до стягнення із ТОВ «Вівад 09» 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті апеляційним судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10.05.2011 року, пункт 58).
На підставі викладеного, керуючись зазначеними критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи характер спору та розумну необхідність судових витрат для розгляду конкретної справи в господарському суді, беручи до уваги обсяг наданих адвокатом послуг, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що заявлена сума компенсації витрат АТ «Житомиробленерго» є обґрунтованою та присудив до стягнення з ТОВ «Вівад 09» 15000 грн. 
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.86 ГПК України).
Отже, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що додаткове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст.34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вівад 09» на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 09.04.2026 року у справі №906/458/25 залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.
3. Матеріали справи №906/458/25 повернути до господарського суду Житомирської області.
Повна постанова складена "26" червня 2026 р.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Хабарова М.В.