ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2026 р. Справа№ 910/9106/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Тищенко А.І. 
Сковородіної О.М. 

при секретарі судового засідання: Михайлішині В.В.

за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явились 
від відповідача: не з`явились 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберіг»
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 (повний текст рішення складено 02.02.2026)
у справі № 910/9106/25 (суддя - Удалова О.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберіг»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про визнання недійсним та скасування рішення комісії

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Оберіг» (надалі також позивач, споживач, скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до АТ «Українська залізниця» (надалі також відповідач, постачальник, оператор системи розподілу) про визнання недійсним та скасування рішення комісії ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ щодо застосування санкцій у розмірі 324489,03 гривень, оформлене протоколом № 4 від 20.07.2022.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що текст акта про порушення ПРРЕЕ є сфальсифікованим, сам акт є нечинним, а комісія, ухвалюючи спірне рішення, безпідставно вказала на чинність та законність даного акта.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:
- позивачем не надано суду належних, достовірних, достатніх та вірогідних доказів, які б спростовували порушення ПРРЕЕ, які зафіксовані в Акті № 0015, та свідчили б про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, зокрема позивачем не спростовано того, що під час перевірки було з`ясовано та зафіксовано в Акті № 0015 відсутність встановленого та опломбованого енергопостачальною компанією лічильника, що є порушенням підпункту 8 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ, а тому були наявні всі підстави для прийняття комісією з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ рішення про донарахування вартості необлікованої електроенергії відповідно до підпункту 3 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, оформленого Протоколом від 20.07.2022 № 4;
- позивачем також не доведено, що розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснений відповідачем відповідно до розділу 8.4 ПРРЕЕ, є арифметично неправильним та проведеним за неналежними формулами, тощо;
- посилання позивача щодо фальшування акта про порушення не підтверджується документально та жодним чином не спростовує тієї обставини, що під час перевірки на об`єкті позивача було встановлено відсутність електролічильника № 0084200, пломб, якими він опломбовувався, та безоблікове споживання електроенергії.

Короткий зміст апеляційної скарги

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає про те, що формулювання, які зазначені судом першої інстанції у своєму рішенні щодо встановлених істотних обставин справи, у повній мірі відтворюють зміст формулювань відповідача, наведених у відзиві на позов, що вказує на необґрунтованість рішення місцевого господарського суду. 

Обставини справи, встановлені місцевим господарським, а також апеляційним судом

14.11.2011 між Державним територіально-галузевим об`єднанням «Південно-Західна залізниця», правонаступником якого є АТ «Українська залізниця» та ТОВ «Оберіг» був укладений договір про постачання електричної енергії № ПЗ/ЕЕ-071111/1325/НЮ, згідно з умов п. 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 30 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (надалі - Договір з постачання).
Згідно з пунктом 2.3.5 Договору з постачання споживач зобов`язується забезпечити безперешкодний доступ уповноважених представників Постачальника за пред`явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії.
Відповідно до п. 9.4. Договору з постачання цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2011. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
27.03.2017 працівниками Київського лінійного відділу філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» було опломбовано пломбою № 0076237 лічильник (заводський номер 0084200), який було встановлено на об`єкті позивача, що підтверджується актом про опломбування засобів обліку від 27.03.2017 № 5-1-0338/978, наявним в матеріалах справи.
27.12.2018 позивачем було підписано Заяву-приєднання до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідно до якої споживач (позивач) з 01.01.2019 приєднується до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті www.uz.gov.ua, на умовах договору про постачання електричної енергії від 14.11.2011 № ПЗ/ЕЕ- 071111/1325/НЮ, у зв`язку припиненням АТ «Укрзалізниця» діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - Договір з розподілу).
Відповідно до пункту 2.1 Договору з розподілу оператор системи розподілу надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії за об`єктом споживача.
Пунктами 8.6, 8.7, 8.9 Договору з розподілу передбачено, що у разі порушення розрахункового обліку з вини Споживача, Споживач сплачує Оператору системи розподілу вартість недоврахованої електроенергії, виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання. Вартість недоврахованої електроенергії визначається за ціною закупівлі електричної енергії Оператором системи розподілу на компенсацію технологічних витрат електричної енергії у відповідному розрахунковому періоді (п.8.6.). Споживач не несе відповідальності перед оператором системи розподілу відповідно до вимог підпунктів 8.5 та 8.6 цієї глави Договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини Оператора системи розподілу або внаслідок дії обставин непереборної сили (п. 8.7.). У разі виявлення однією із Сторін порушень умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох Сторін у двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала Причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження (п. 8.9.).
Договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 11.1 Договору з розподілу).
16.06.2022 працівниками ВП Київського лінійного відділу філії «Енергозбут» Кагарлицький О.В., Федоров М.В., Ломакович Ю.А. у присутності представника позивача,-Новікової В.М. провели обстеження об`єкта (ринок) позивача за адресою: Київська область, Бородянський район, смт Пісківка, вул. Філіпова, 2а, та встановили на вказаному об`єкті відсутність електролічильника № 0084200, пломб, якими він опломбовувався, та безоблікове споживання електроенергії, що свідчить про порушення позивачем підпункту 3 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ. Під час перевірки вилучено три відрізки кабелю, який використовувався для безоблікового споживання електроенергії, та поміщено його до пакету, який опломбований пломбою № 19055653 (акт про опломбування від 16.06.2022 № 016521). Самовільне підключення виконано споживачем не приховано. Схема обліку електричної енергії відновлена. За фактом виявленого порушення складено Акт про порушення від 16.06.2022 № ЕЕКлн-1/00095/2022/3-0015 (надалі також Акт № 0015), який було підписано представниками ВП «Енергозбут» Кагарлицьким О.В., Федоровим М.В., Ломаковичем Ю.А., а також представником споживача (Товариства) Новіковою В.Н. без зауважень.
20.07.2022 комісія ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» AT «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення споживачами Правил роздрібного ринку електричної енергії (у складі: Голови комісії: начальника ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» AT «Укрзалізниця» Паталахи С.А., членів комісії: в.о. начальника відділу роботи з користувачами ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» Гучок Р.В.; в.о. головного юриста філії «Енергозбут» Стасенко Я.Є.; економіста І категорії ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут») за результатами розгляду Акта № 0015 вирішила: 1) розгляд акта про порушення проводити без присутності представника ТОВ «Оберіг» адвоката Ф. Качурова у зв`язку з тим що його повноваження оформлені неналежним чином; 2) акт № 0015 вважати чинним; 3) розрахунок обсягу та вартість електричної енергії, не облікованої в наслідок порушення ПРРЕЕ, в сумі 324489,03 гривень вважати вірним; 4) довідку про визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, рахунок фактуру та протокол комісії направити споживачу (надалі також оскаржуване рішення, рішення комісії).
У вересні 2022 НКРЕКП своїм листом від 06.09.2022 № 9740/20.3/7-22 повідомила позивача та відповідача про те, що за наслідками розгляду звернення ТОВ «Оберіг» комісією встановлено наступне: 1) акт № 0015 відповідає вимогам пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ; 2) розгляд акта № 0015 було здійснено АТ «Українська залізниця» з урахуванням вимог пункту 8.2.6. глави 8.2. розділу VIII ПРРЕЕ; 3) розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на підставі Акта № 0015 було вчинено відповідно до вимог глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ.
Рішенням Господарського суду Київської області від 07.04.2023 у справі № 911/312/23 позов АТ «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ТОВ «Оберіг» про стягнення 324489,03 гривень задоволено повністю, присуджено до стягнення з ТОВ «Оберіг» на користь АТ «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» акціонерного товариства «Українська залізниця» 324489,03 гривень вартості необлікованої електричної енергії.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 07.04.2023 у справі № 911/312/23 без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Щодо розгляду поданих в процесі апеляційного провадження клопотань

14.04.2026 через систему «Електронний суд» до суду від ТОВ «Оберіг» надійшло клопотання, в якому скаржник просив зупинити провадження у справі до розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/1567/23 за позовом АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Енергозбут» АТ «Українська залізниця» до ТОВ «Ток» про стягнення 221374,86 гривень безобліково спожитої електричної енергії.
15.04.2026 за наслідками розгляду у судовому засіданні клопотання ТОВ «Оберіг» про зупинення апеляційного провадження, колегією суддів було відмовлено у його задоволенні у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки ніякої об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 910/1567/23 не існує, а зібрані докази у даній справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду.
14.04.2026 через систему «Електронний суд» до суду від ТОВ «Оберіг» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому скаржник просив відкласти розгляду справи в судовому засідання у зв`язку із захворюванням представника позивача на ГРВІ.
15.04.2026 за наслідками розгляду у судовому засіданні клопотання ТОВ «Оберіг» про відкладення розгляду справи, враховуючи приписи ч. 11 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції та у даній справі явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, колегією суддів було відмовлено у його задоволенні у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки скаржником не було надано суду жодних належних та допустимих доказів перебування представника ТОВ «Оберіг» станом на 15.04.2026 на лікарняному.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті 

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем електричної енергії здійснюється ГК України, ЦК України, ЗУ «Про ринок електричної енергії», Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (надалі також Правила), іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором, у разі його підписання.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 714 цього ж кодексу за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (1). До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (2). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (3).
Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За вимогами ч. 3 ст. 58 ЗУ «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний зокрема дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.
Згідно з пунктом 2.3.1. Правил (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) на роздрібному ринку виробництво, передача, розподіл, постачання та споживання електричної енергії без розрахункових засобів комерційного обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами та Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 2.3.2. цих же Правил для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Відповідно до п. 2.3.3. цих же Правил електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії. Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених цими Правилами. Розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку, цих Правил та проєктних рішень.
Відповідно до п. 2.3.4. цих же Правил відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені. Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.
Підпунктом 8) пункту 5.5.5. цих же Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування.
Згідно зі ч.ч. 1-2 ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом (1). Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є: недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж електроенергетичних підприємств та споживачів, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах (2).
Відповідно до пунктів 8.2.4. - 8.2.7. цих же Правил у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу (п. 8.2.4.).
8.2.5. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил. Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення. Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення. В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення. В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи). У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті. Представники оператора системи перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Облік бланків актів про порушення ведеться оператором системи у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою журналі. Акти про порушення та документи, що підтверджують факт їх отримання споживачем, повинні зберігатися оператором системи протягом трьох років з дня оформлення акта про порушення.
8.2.6. На підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення. Оператор системи повинен вести журнал реєстрації засідань комісії з розгляду актів про порушення, в якому зазначаються дата проведення засідання; номер протоколу; склад комісії; склад запрошених на засідання комісії (представники Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів); відмітка про присутність або відсутність споживача; перелік питань, які розглядалися на засіданні комісії; час розгляду кожного з питань, зміст окремої думки учасників комісії (у разі її наявності) та стислий зміст рішення. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. У разі відмови споживача або представника споживача від отримання акта про порушення, у якому визначено місце, час та дату проведення засідання комісії, або окремого повідомлення про місце, час і дату засідання комісії оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, визначену в даних щодо споживача, наявних в оператора системи. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну. Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Якщо для розгляду акта про порушення необхідні результати експертного дослідження, зазначений термін розгляду відраховується з дати їх отримання оператором системи від експертної установи. Комісія з розгляду актів про порушення може повторно розглянути акт про порушення в порядку, встановленому цими Правилами, на підставі звернення споживача, на вимогу Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, або за рішенням суду. За рішенням оператора системи у зв`язку з отриманням результатів експертизи чи інших даних, які не були відомі на момент ухвалення рішення комісією, але мають суттєве значення, рішення комісії може бути переглянуте у порядку, встановленому цими Правилами, протягом 1 року, починаючи з дня, наступного за днем його прийняття. Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.
8.2.7. Кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день). У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом. Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення.
Згідно з пунктами 8.4.1. - 8.4.2. цих же Правил оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави. У разі своєчасного (до виявлення порушення представниками оператора системи) письмового повідомлення споживачем оператора системи про виявлені ним пошкодження засобів вимірювальної техніки, пошкодження або зрив пломб (за умови відсутності явних ознак втручання в роботу засобів вимірювальної техніки) чи пошкодження індикатора (за умови наявності активного елемента індикатора) або спрацювання індикатора (за умови відсутності підтвердження заводом виробником індикатора факту його спрацювання внаслідок дії магнітного поля) положення цієї глави не застосовуються (п. 8.4.1.).
8.4.2. Визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення пошкодження (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу лічильника тощо) або відсутність засобів вимірювальної техніки (за умови наявності акта про пломбування, складеного в порядку, установленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує передачу на збереження засобів вимірювальної техніки, та у разі пошкодження засобів вимірювальної техніки за умови втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки), інші дії споживача, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки (використання фазозсувного трансформатора, постійних магнітів (у разі невстановлення на/в лічильник індикаторів), пристрою випромінювання електромагнітних полів тощо).
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено апеляційним судом в процесі розгляду апеляційної скарги, при проведенні технічної перевірки уповноваженими представниками відповідача на об`єкті позивача (ринку) було виявлено порушення правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачене пп. 3 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: відсутність лічильника № 0084200. Електрична енергія споживається безобліково. Стан пломб - відсутні, внаслідок чого, відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ, у присутності представника ТОВ «Оберіг», - Новікової В.М. був складений акт про порушення № ЕЕКлн-1/00095/2022/3-0015 від 16.06.2022.
Надалі рішенням комісія ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» AT «Укрзалізниця», що оформлено протоколом № 4 від 20.07.2022 засідання комісії ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» AT «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення споживачами Правил роздрібного ринку електричної енергії, за результатами розгляду Акта № 0015 зокрема вирішено акт № 0015 вважати чинним.
Як було встановлено колегією суддів, предметом позову та спору у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним та скасування рішення комісії ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ щодо застосування санкцій у розмірі 324489,03 гривень, оформленого протоколом № 4 від 20.07.2022.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскаржуваний акт, є незаконним та таким, що суперечить вимогам законодавства, зокрема, але не виключно правилам роздрібного ринку електричної енергії.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у апеляційній скарзі та у доповненнях до неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (1). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (2). Основними засадами (принципами) господарського судочинства зокрема є змагальність сторін та диспозитивність.
Згідно з ч. 3 ст. 13 цього ж кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Положеннями ч.ч. 1,3,4 ст. 74 цього ж кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (3). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (4).
Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (2).
Положеннями ст. 78 цього ж кодексу передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до ст. 79 цього ж кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (2).
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 р. у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20).
Принцип змагальності (статті 13 Господарського процесуального кодексу України) і принцип рівності сторін (статті 7 Господарського процесуального кодексу України), що пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується також з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 26.03.2024 № 910/6757/23 відзначив, що чинний ГПК України не містить таке поняття як «достатність» доказів, натомість законодавцем запроваджено новий стандарт доказування «вірогідність доказів». При цьому, Верховний Суд у цій же постанові наголошує, що стандарт доказування «вірогідність доказів», на відмінну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, при цьому, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Отже, із правового аналізу зазначених вище норм, колегія суддів звертає увагу на те, що основоположним та безспірним правилом господарського судочинства, є те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Також, у даному контексті слід збагнути, що кожна сторона повинна у процесі розгляду справи довести необхідні обставини не будь-якими відомостями та даними, а лише належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, що напряму випливає із системного аналізу перерахованих вище судом положень ГПК України.
Отже, лише подані до суду сторонами дані, які відповідають встановленим у главі 5 ГПК України критеріям і набувають статусу доказів.
Додатково до вищевказаного, колегія суддів також акцентує увагу на тому, що суд не має повноважень для самостійного збору необхідних доказів, з огляду на що абсурдним є ситуація при якій у судовому процесі відбувається підміна сторони безпосередньо судом у процесі виконанні нею свого обов`язку щодо доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки такі дії суду суперечили б таким принципам господарського судочинства, як змагальність сторін та диспозитивності, а отже були б неправомірними.
Положеннями ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (3).
Отже, беручи до уваги все вищезазначене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що у процесі розгляду справи, позивачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України не було надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, що підтверджують незаконність рішення комісії ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ щодо застосування санкцій у розмірі 324489,03 гривень, оформлене протоколом № 4 від 20.07.2022.
За своєю суттю, аргументація, викладена позивачем у позовній заяві ґрунтується на власних умовисновках, інтерпретаціях юридичних термінів, визначених у Правилах, а також на припущеннях, зроблених ним в процесі власного дослідження Акта № 0015, оскаржуваного рішення на предмет текстуальних та інших юридично-формальних дефектів, що, як було зазначено колегією суддів вище, не є належним та коректним способом доказування обставин, що є підставою позовних вимог. Всі заперечення щодо незаконності оскаржуваного рішення, викладаються ТОВ «Оберіг» через призму недотримання працівниками ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» у процесі складення та оформлення Акта № 0015 його належної правової форми, та при цьому жодним чином не спростовують зафіксовані у самому акті порушення Правил, зокрема і факт відсутності електролічильника № 0084200 на об`єкті позивача.
Крім того, колегія суддів також звертає увагу на те, що окрім відтворення аргументів позову, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі за своє суттю також зводяться і до лінгвістичного аналізу тексту рішення місцевого господарського суду, що жодним чином не спростовує правових висновків суду першої інстанції, зроблених ним за результатами розгляду справи по суті, а отже і не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва.
У свою чергу, немалозначним фактором для суду апеляційної інстанції є і те, що на противагу необґрунтованій належним чином позиції позивача, відповідач у своїх заявах по суті спору вказує на необгрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача з огляду на правомірність та законність рішення комісії ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ щодо застосування санкцій у розмірі 324489,03 гривень, оформлене протоколом № 4 від 20.07.2022, оскільки оскаржуване рішення було прийнято відповідачем, як оператором системи розподілу відповідно до вимог законодавства, зокрема і Правил, що безпосередньо підтверджується, як і змістом самого оскаржуваного рішення, так і: актом № 0015, актами про опломбування засобів обліку, листом НКРЕКП від 06.09.2022 № 9740/20.3/7-22, рішенням Господарського суду Київської області від 07.04.2023 у справі № 911/312/23.
Таким чином, враховуючи положення ГПК України щодо стандарту доказування, в тому числі такого стандарту доказування, як «вірогідність доказів», проаналізувавши аргументи позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, суд вважає за потрібне вказати, що у процесі розгляду справи позивачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України не було надано суду жодних достатніх належних, достовірних та вірогідних доказів, що підтверджують незаконність рішення комісії ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ щодо застосування санкцій у розмірі 324489,03 гривень, оформлене протоколом № 4 від 20.07.2022 та які у своїй сукупності переважали б доводи відповідача щодо законності оскаржуваного рішення.
Отже, з огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасування не вбачає.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати з оплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберіг» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі № 910/9106/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 12.05.2026.

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді А.І. Тищенко

О.М. Сковородіна