Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/3333/26
Провадження № 3/332/894/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026 м. Запоріжжя
Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Яцун О.С., за участю адвоката Сухорукової Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли із Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області НПУ, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні),
за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу ВАД № 785450 від 14.05.2026, 14.05.2026 о 12-50 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме: кричав, вибивав двері, погрожував, висловлював словесні образи, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю. ОСОБА_1 своїми діями порушив пп. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 785332 від 14.05.2026, 14.05.2026 о 12-50 год. за адресою: АДРЕСА_2 , малолітній ОСОБА_3 , 09.12.2028, став свідком домашнього насильства психологічного характеру, вчиненого батьком ОСОБА_1 відносно матері ОСОБА_2 , що виражалось у висловлюванні словесних образ, криках, погрозах, чим завдано шкоду психічному здоров`ю дитини, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні, призначеному на 05.06.2026, захисник ОСОБА_1 – адвокат Сухорукова Н.М., надала пояснення та просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення і діях ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, надано протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД № 785450 від 14.05.2026 та серії ВАД № 785332 від 14.05.2026, інформаційні довідки інспектора поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відеозапис з бодікамер співробітників поліції.
Проаналізувавши у сукупності наявні докази, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів, щоб доводили поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частин 1, 2 статті 173-2 КУпАП, які б підпадали під ознаки дій психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.
Суд враховує, що при з`ясуванні обставин вчинення правопорушення та встановленні наявності або відсутності в діях особи ознак фізичного чи психічного домашнього насильства, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації із використанням образливих слів не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також з дослідженого відеозапису з бодікамер співробітників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не перебував за місцем проживання ОСОБА_2 , що зазначено у протоколах та поясненнях ОСОБА_2 , а також сам відеозапис не носить інформації щодо адміністративних правопорушень, що ставляться в провину ОСОБА_1 .
Жодного доказу на підтвердження психологічного насильства, окрім протоколів про адміністративні правопорушення суду не надано, разом з тим протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом винуватості особи. Навпаки, з дослідженого відеозапису видно, що ОСОБА_1 поводиться спокійно та виважено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених ст. 251 КУпАП достатніх і належних доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративне правопорушення, на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 повинні тлумачитись на його користь.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з викладеним, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 173-2, 251-252, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Суддя          О.С. Яцун