Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2838/26
 
Провадження № 2/711/2009/26

 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
07 травня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
 
головуючого - судді Булгакової Г.В.,
 
за участю секретаря судового засідання - Овезової Ю.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
20.03.2026 директор ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 555189483561 від 31.05.2023 у розмірі 6 661,65 грн.
 
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 31.05.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір № 555189483561. За умовами договору сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії з лімітом до 3 000,00 грн. строком на 45 календарних днів з моменту перерахування коштів, а позичальник зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти. Позикодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши кредитні кошти у передбаченому договором порядку, проте відповідач, попри настання строку повернення грошових коштів, грошові кошти не повернув та проценти за їх користування не сплатив. 18.12.2023 на підставі договору № 18/12-2023 ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило право вимоги за вказаним договором на користь ТОВ «Факторинг Партнерс». Станом на день формування позовної заяви заборгованість відповідача за договором № 555189483561 від 31.05.2023 становить 6 661,65 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3 661,65 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість у розмірі 6 661,65 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2026, цивільна справа передана для розгляду судді Булгаковій Г.В.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2026 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк із дня отримання відзиву для подання відповіді на нього.
 
08.04.2026 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позову заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення відповідач обґрунтовував тим, що 
 
ввечері 30.05.2023 у нього було викрадено мобільний телефон. Невідома особа, використавши вкрадений телефон, отримала доступ до його банківських рахунків в АТ «Акцент-Банк», АТ «ПУМБ», АТ «Укрсиббанк» та таємно викрала кошти у сумі 50 000,00 грн. За даним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023250310001922 за частиною 4 статті 185 КК України. Оскільки договір № 551189483561 від 31.05.2023 був укладений в електронній формі наступного дня після крадіжки телефону, відповідач наголошує на відсутності свого волевиявлення на отримання кредиту. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., відповідач зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, часом, фактично витраченим адвокатом на надання послуг, та ціною позову. Відповідач вказав, що такі витрати не відповідають критеріям реальності, розумності та обґрунтованості, визначеним статтями 137, 141 ЦПК України, а також висновкам Верховного Суду щодо розподілу судових витрат. На підставі викладеного, відповідач просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
 
20.04.2026 представник позивача за довіреністю Чайковська М.І. подала відповідь на відзив, у якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що договір № 555189483561 від 31.05.2023 укладений в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідачем не надано належних доказів того, що відносно нього було вчинено протиправні дії та він не укладав кредитного договору. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023250310001922 триває з 2023 року, однак жодну особу не притягнуто до відповідальності, обвинувальний акт до суду не направлено. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанова від 09.09.2020 у справі № 761/28347/15-к), витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, а лише підтверджує факт реєстрації заяви про злочин. Отже, твердження відповідача про те, що відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення є припущеннями. Щодо заперечень відповідача з приводу розміру витрат на правничу допомогу зазначила, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат зі складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Договірні відносини між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатом є виключно цивільно-правовими і не зачіпають права відповідача. Умови угоди щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань є проявом принципу свободи договору, а відповідач не має правових підстав втручатися в ці домовленості. 
 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 07.05.2026 директор ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. подав клопотання про відкладення розгляду справи.
 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; 05.05.2026 подав заяву, у якій просив розглядати справу без його участі. 
 
Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
 
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
 
Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки. Клопотання не містить обґрунтування обставин, які б об`єктивно перешкоджали представнику взяти участь у засіданні, зокрема в режимі відеоконференції. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду, і застосовується лише у разі неможливості вирішення спору в даному засіданні. Оскільки позивач є юридичною особою і не обмежений у виборі представників, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду спору по суті, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання з метою дотримання розумних строків судового розгляду.
 
Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
 
Судом встановлено, що 31.05.2023 ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) в електронній формі уклали Договір кредитної лінії № 555189483561.
 
Згідно з довідкою про ідентифікацію, ОСОБА_1 був належним чином ідентифікований ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія». Акцепт Договору позичальником здійснено 31.05.2023 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором «9989», який було надіслано на номер телефону НОМЕР_1 .
 
Відповідно до пунктів 3.1., 3.3., 3.4., 3.7., 3.8. Договору сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 3 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом. Датою повернення кредиту є 14.07.2026. Строк кредитування складає 45 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму кредиту, якою фактично користується позичальник, таке нарахування здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту у наступних розмірах: стандартна процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день) за кожен день користування кредитом ( вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою; знижена процентна ставка 3,65% річних (0,01% на день) (право користування кредитом за сказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктом 5.4.2. цього Договору); пільгова процентна ставка % річних (% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктом 5.4.1 цього Договору).
 
Кредит надається позичальнику в день укладення цього Договору або протягом 3 днів з моменту укладення цього Договору, але в будь-якому разі не раніше дати розміщення в особистому кабінеті позичальника підписаного Договору з усіма додатками до нього, шляхом перерахування грошової суми, визначеної у пункті 3.1. Договору на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобі (банківської платіжної картки) позичальника, що були ним надані кредитодавцю та зазначені у розділі 14 цього Договору (пункт 3.2. Договору).
 
Позичальник при дотриманні усіх умов договору зобов`язується повернути кредитодавцю: проценти нараховані за Пільговою та/або зниженою процентною ставкою за період користування кредитом протягом заявленого строку користування кредитом - в останній день такого строку 14.06.2023; отриманий кредит, проценти за користування кредитом за період з наступного дня після закінчення заявленого строку користування кредитом до останнього дня строку кредитування, неустойку (якщо така буде) - у останній день строку кредитування 14.07.2023. Повернення вищезазначених коштів здійснюється позичальником шляхом безготівкового переказу коштів на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному цим договором та правилами (пункт 5.1. Договору).
 
ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 3 000,00 грн. шляхом переказу коштів через систему LiqPay на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТОВ «УПР» № 3162_240202215501 від 02.02.2024.
 
Належність вказаної картки відповідачу та факт зарахування коштів також підтверджується листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/5323 БТ від 02.04.2026 та випискою по рахунку № НОМЕР_3 .
 
З довідки по Договору № 555189483561 від 31.05.2023 встановлено, що відповідач на виконання умов Договору не здійснив жодного платежу, у зв`язку утворилась заборгованість у розмірі 6 661,65 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3 661,65 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
 
18.12.2023 ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі - клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (далі - фактор) уклали Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язався, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом ті боржниками.
 
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 7555189483561 у сумі 6 661,65 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3 661,65 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
 
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості.
 
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
 
Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
 
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Як встановлено судом, Договір кредитної лінії № 555189483561 від 31.05.2023 укладений сторонами в електронній формі. Акцепт пропозиції (оферти) здійснено відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «9989», надісланим на номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
 
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного договору, що за правовими наслідками прирівнюється до власноручного підпису.
 
Суд критично оцінює та відхиляє доводи відповідача про те, що Договір № 555189483561 від 31.05.2023 був укладений невстановленою особою, яка викрала його мобільний телефон, з огляду на наступне.
 
Процедура укладення договору передбачала проходження ідентифікації, під час якої було використано персональні дані ОСОБА_1 (ПІБ, РНОКПП, паспортні дані), коректність яких відповідачем не спростована. Використання інформаційно-комунікаційних систем для вступу у цивільні відносини покладає на особу обов`язок забезпечити конфіденційність та неможливість несанкціонованого доступу інших осіб до засобу електронної ідентифікації (паролів, особистих ключів, ПІН-кодів тощо). Сама по собі втрата мобільного телефону не свідчить про підроблення цифрового підпису, оскільки доступ до фінансових сервісів та підтвердження транзакцій зазвичай захищені багаторівневими засобами безпеки (PIN-кодами, біометрією тощо).
 
Наданий відповідачем витяг з ЄРДР № 12023250310001922 від 01.06.2023 підтверджує лише факт звернення до правоохоронних органів, проте за відсутності вироку суду, що набрав законної сили, не може бути беззаперечним доказом того, що договір був укладений іншою особою. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (зокрема, у справі № 761/28347/15-к), витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, а лише засвідчує факт реєстрації кримінального провадження.
 
Крім того, суд зауважує, що за твердженням відповідача телефон був викрадений ввечері 30.05.2023, проте звернення до поліції відбулося лише 01.06.2023, тобто через два дні після ймовірної події. ОСОБА_1 не надано доказів звернення до банківських установ чи оператора мобільного зв`язку з метою негайного блокування засобів ідентифікації після втрати телефону.
 
До моменту блокування рахунків та фінансового номеру ризик здійснення операцій з використанням засобів ідентифікації позичальника покладається на нього самого в силу принципу відповідального володіння.
 
Факт виконання договору кредитодавцем підтверджується зарахуванням коштів у розмірі 3 000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 . Отримання коштів на власний рахунок та відсутність доказів їх негайного повернення як «помилково зарахованих» свідчить про прийняття умов договору. 
 
Отже, системно проаналізувавши надані докази, суд доходить висновку, що оскільки відповідач у порушення умов договору № 555189483561 від 31.05.2023 та вимог статей 525, 526 ЦК України у добровільному порядку та у передбачені строки не повернув фактично отримані кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти, позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення заборгованості є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статей 133, 137 та 141 ЦПК України.
 
Відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0624670015 від 12.03.2026. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
 
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).
 
Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
 
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача надано суду: Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений з АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 51 від 02.02.2026; витяг з акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026.
 
Надаючи оцінку цим доказам, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
 
З урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
 
Дана справа належить до категорії малозначних справ, має типовий характер для діяльності позивача у відносинах із боржниками та не потребувала вивчення великого обсягу доказів або складного правового аналізу. Підготовка позовної заяви у такій справі зазвичай здійснюється за наявним шаблоном і не вимагає значних часових витрат. 
 
Заявлений розмір витрат на правничу допомогу (9 000,00 грн.) перевищує ціну позову (6 661,65 грн.), що не відповідає принципу розумності та покладає надмірний фінансовий тягар на відповідача.
 
За таких обставин, керуючись принципами справедливості, співмірності та розумності, а також виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, суд доходить висновку, що заявлена сума є завищеною та підлягає зменшенню. Справедливим та співмірним розміром відшкодування у даній справі суд вважає суму в розмірі 2 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
 
УХВАЛИВ:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження юридичної особи: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ) заборгованість за Договором № 555189483561 від 31.05.2023 у розмірі 6 661,65 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., а всього 11 324,05 грн. 
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

 
Головуючий:	  	Г.  В.  Булгакова