ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/57/26
Провадження №2/338/369/26
04 червня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду селища Богородчани цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

20 січня 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1478-0946 від 02 грудня 2024 року у розмірі 108 775 грн та судових витрат зі сплати судового збору.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту https://navse.ua, який є складовою інформаційно-комунікаційної системи товариства, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1478-0946 продукту «На все».
Позивач зазначає, що кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A4605. Відповідачка під час укладення договору пройшла реєстрацію в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, створила особистий кабінет, надала персональні дані, реквізити електронного платіжного засобу, підтвердила ознайомлення з умовами договору, Правилами відкриття кредитної лінії та іншими супутніми документами.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту - 24 000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту - 20 % від суми кредиту; стандартна процентна ставка - 1,00 % за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка - 0,90 % за кожен день користування кредитом.
Позивач вказує, що без отримання повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання одноразового ідентифікатора для підписання договору кредитний договір між сторонами не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачці.
Позивач свої зобов`язання виконав, перерахувавши 02 грудня 2024 року кредитні кошти у сумі 24 000 грн на платіжну картку, реквізити якої були зазначені відповідачкою під час укладення кредитного договору. Факт перерахування коштів підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту та квитанцією про виплату через систему LiqPay.
Відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти та проценти за користування кредитом у повному обсязі не повернула, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 29 грудня 2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 108 775 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 22 900 грн; заборгованості за нарахованими процентами - 69 075 грн; заборгованості за процентами за ст. 625 ЦК України - 12 000 грн; заборгованості за комісією - 4 800 грн.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Справу призначалося до розгляду на 26 лютого 2026 року, 30 березня 2026 року, 30 квітня 2026 року та 04 червня 2026 року.
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідачка про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Відзиву на позовну заяву, доказів повного або часткового погашення заявленої до стягнення заборгованості, контррозрахунку заборгованості чи доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору або отримання кредитних коштів, відповідачка до суду не подала.
Водночас від відповідачки протягом розгляду справи надходили заяви про відкладення розгляду справи, у яких вона посилалася на можливість погашення боргу та сімейні обставини. 03 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від відповідачки надійшла чергова заява, у якій вона просила «перенести ще раз суд на деякий термін у зв`язку з сімейними обставинами».
Розглянувши заяву відповідачки про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.
При цьому суд враховує, що справа перебуває у провадженні суду з січня 2026 року, її розгляд неодноразово відкладався, а відповідачка мала достатній строк для подання відзиву, письмових пояснень, заперечень проти позову, доказів сплати заборгованості, доказів ведення переговорів щодо мирного врегулювання спору або належного обґрунтування неможливості участі в судовому засіданні.
Подана відповідачкою заява про відкладення розгляду справи не містить конкретного строку, на який проситься відкласти розгляд справи, не містить доказів існування обставин, які об`єктивно унеможливлюють її участь у судовому засіданні, а також не містить доказів реального погашення заборгованості чи досягнення між сторонами домовленостей про мирне врегулювання спору.
Самі по собі посилання на сімейні обставини без надання будь-яких доказів їх існування та без пояснення, чому такі обставини унеможливлюють розгляд справи, не можуть визнаватися безумовною підставою для чергового відкладення судового розгляду.
Крім того, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, обставини справи підтверджуються переважно письмовими доказами, а тому відповідачка не була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права шляхом подання письмових пояснень, відзиву, заперечень та доказів через канцелярію суду або підсистему «Електронний суд».
Враховуючи повторну неявку відповідачки в судове засідання, належне повідомлення її про дату, час і місце розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, відсутність належних і допустимих доказів поважності причин неявки та відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 02 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1478-0946 продукту «На все».
Згідно з умовами договору кредитодавець відкрив для позичальника невідновлювану кредитну лінію та надав кредитні кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором.
Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A4605. У договорі зазначено персональні дані відповідачки, її РНОКПП, адресу електронної пошти та номер особистого електронного платіжного засобу.
Кредит надано відповідачці шляхом безготівкового переказу грошових коштів у сумі 24 000 грн на платіжну картку, зазначену відповідачкою під час укладення договору. Зазначене підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту та квитанцією про виплату, згідно з якими 02 грудня 2024 року через систему LiqPay здійснено видачу кредиту в сумі 24 000 грн за договором № 1478-0946.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, тобто кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Особливості укладення договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
За приписами ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи.
Суд вважає доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору № 1478-0946 від 02 грудня 2024 року, факт отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 24 000 грн та факт неналежного виконання нею грошових зобов`язань за договором.
На спростування зазначених обставин відповідачкою не подано належних і допустимих доказів. Зокрема, відповідачка не надала доказів того, що не укладала кредитний договір, що одноразовий ідентифікатор не використовувався нею, що платіжна картка їй не належала, що кредитні кошти не були нею отримані, або що заборгованість погашена в повному обсязі.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за основним боргом становить 22 900 грн. Суд бере до уваги, що первісна сума кредиту становила 24 000 грн, а розмір заявленої до стягнення заборгованості за тілом кредиту визначений позивачем з урахуванням часткового погашення. Відповідачка не подала доказів погашення основного боргу у більшому розмірі або контррозрахунку заборгованості.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 900 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку вимогам про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим Законом статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено положенням, відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Кредитний договір між сторонами укладено 02 грудня 2024 року, тобто після набрання чинності зазначеними змінами.
Водночас умовами договору передбачено стандартну процентну ставку 1,00 % за кожен день користування кредитом та знижену процентну ставку 0,90 % за кожен день користування кредитом. Тобто передбачений договором розмір процентної ставки не перевищує максимального розміру денної процентної ставки, встановленого ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, залишок нарахованих і непогашених процентів за користування кредитом становить 69 075 грн. Суд враховує, що нарахування процентів здійснювалося у межах погодженого сторонами строку кредитування та за ставками, які не перевищують встановленого законом максимального розміру денної процентної ставки. Відповідачка не подала контррозрахунку процентів та не надала доказів їх сплати у повному обсязі.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 69 075 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідачки 12 000 грн, визначених позивачем як заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення.
Крім того, вказаною нормою встановлено, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання або часткове виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
З огляду на те, що спірний кредитний договір укладено 02 грудня 2024 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, а заявлені позивачем 12 000 грн нараховані саме як відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України, такі вимоги суперечать п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та задоволенню не підлягають.
При цьому зазначене не впливає на право кредитодавця вимагати повернення фактично отриманої суми кредиту та договірних процентів за користування кредитом, оскільки проценти за користування кредитом є платою за користування кредитними коштами, а не відповідальністю за прострочення у розумінні ст. 625 ЦК України.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення 12 000 грн процентів за ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають.
Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідачки 4 800 грн комісії.
Суд враховує, що умовами договору передбачено комісію за видачу кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту. Водночас надання кредиту є основним обов`язком кредитодавця за кредитним договором, а не окремою додатковою чи супутньою послугою, яка надається споживачу понад саму фінансову послугу кредитування.
Позивачем не доведено, що за спірною комісією відповідачці була фактично надана окрема самостійна послуга, відмінна від дій кредитодавця щодо розгляду заявки, укладення договору та видачі кредитних коштів, тобто дій, які кредитодавець вчиняє у власному інтересі для виконання основного кредитного зобов`язання.
Крім того, платність кредиту вже забезпечується процентами за користування кредитом. Стягнення додаткової комісії за сам факт видачі кредиту без доведення надання окремої послуги фактично призводить до збільшення вартості кредиту для споживача та дублювання плати за користування кредитними коштами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 4 800 грн комісії задоволенню не підлягають.
З урахуванням викладеного позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 91 975 грн, з яких: 22 900 грн - заборгованість за тілом кредиту; 69 075 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено до стягнення 108 775 грн, з яких суд задовольняє 91 975 грн, що становить 84,55 % від заявлених вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 251 грн 20 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 187, 211, 223, 247, 263-265, 273, 274, 280-282, 353-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1478-0946 від 02 грудня 2024 року у загальному розмірі 91 975 (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 900 грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 69 075 грн 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 251 (дві тисячі двісті п`ятдесят одна) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування, ім`я сторін та інших учасників справи:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, ЄДРПОУ: 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 04 червня 2026 року.

Суддя: