Справа № 686/15563/26
Провадження № 2-о/686/382/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року        м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Хараджі Н.В., при секретарі судового засідання Козуляк І.В., за участі заінтересованої особи   ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за заявою   ОСОБА_3 , заінтересована особа:   ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 строком на 6 (шість) місяців та просить встановити такі заходи тимчасового обмеження його прав:
— заборонити, ОСОБА_4 , перебувати за місцем реєстрації та проживання Заявниці в квартирі АДРЕСА_1 ;
— заборонити, ОСОБА_4 , наближатись на відстань 500 метрів до Заявниці квартири АДРЕСА_1 ;
— заборонити, ОСОБА_4 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб;
— заборонити, ОСОБА_4 , особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці/місцях, невідомому кривднику
Крім того, заявниця просить допустити рішення суду до негайного виконання.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 2020 року по теперішній час ОСОБА_5 , який являється колишнім чоловіком Заявниці вчиняє систематично домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Кривдник наносить Заявниці психологічні та тілесні травми, постійно виражається нецензурною лайкою, погрожує, залякує систематично не допускає до помешкання.
ОСОБА_4 о 13 год. 00 хв. 28 березня 2025 року, перебуваючи за місцем спільного проживання в кв. АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: принижував та ображав останню нецензурною лайкою, бив лінійкою по тілу та тягнув її за волосся, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю постраждалій . Факт вчинення Кривдником вказаного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №417367 від 28.03.2025 р.; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2025 р; форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №595074 від 28.03.2025 р; протоколу адміністративного затримання від 28.03.2025 р. серії АЗ №052569; рапортів працівників поліції.
04.05.2026 та 10.05.2026 працівниками поліції було здійснено виїзд за місцем спільного проживання та встановлено, що колишній чоловік не пускав до помешкання Заявницю, закрився у квартирі та виражався нецензурною лайкою у алкогольному сп`янінні погрожував, двері не відчинив. Працівники поліції о 23:05 год. Привезли, ОСОБА_3 , до кризової кімнати постраждалих від насильства при КУ «Центр запобігання та протидії насильству» ХМР.
У Заявниці постійно виникають побоювання чергового насильства з боку кривдника та страх перебувати вдома. ОСОБА_3 перебуває в постійному стресовому стані через це, погано спить, присутній страх за власне життя.
Саме у викладених вище обставинах Заявниця вбачає прояви домашнього насильства психологічного, економічного, фізичного характеру, яке чинить відносно неї кривдник, а тому вважає за необхідне звернутися з даною заявою до суду про видачу обмежувального припису відносно кривдника.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 25.05.2026 року, цивільну справу № 686/15563/26 передано до провадження судді Хараджі Н.В.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.05.2026 року відкрито провадження у справі № 686/15563/26.
27 травня 2026 року до суду від ОСОБА_4 надійшли заперечення у справі № 686/15563/26, в яких він зазначає, що не погоджується із заявленими вимогами та заперечує проти їх задоволення. Вважає за необхідне пояснити наступне. Він перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 з 1985 року, у них дві дорослі доньки, онук, після розірвання шлюбу в 2023 році вони продовжували проживати разом, мають спільний бізнес на речовому ринку, разом вже 40 років, він все помагав по господарству, по підприємницькій діяльності, готував їсти, прибирав, заготовлював продукти, жив потребами сім`ї, ремонтував автомобілі. Квартира АДРЕСА_1 це їхня спільна сумісна власність, у них ще є квартира в Києві, де живе їхня старша донька. По факту подій 28.05.2025 року вони примирились, пройшло більше одного року з дати притягнення до адміністративної відповідальності.
На думку ОСОБА_4 не відповідає дійсності написане заявницею у своїй заяві, що в травні 2026 року нібито то він не відкрив квартиру, перебував в стані алкогольного сп`яніння та виражався нецензурною лайкою. За зверненням дружини поліція з її слів склала адміністративний протокол, двері він не відкрив оскільки спав вночі і через тамбур міжквартирний не міг чути стукіт, дзвінок у них відключений, тому заявниця поїхала з поліцією і залишилась ночувати в кризовому центрі. З цього приводу в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у судді Бурки перебуває на розгляд справа №686/14768/26, справа ще не розглянута, рішення не постановлено.
ОСОБА_4 з 05 травня 2026 року проживає у свого знайомого через кризу стосунків з дружиною, вважає, що підстав виносити терміновий заборонний припис немає, це лише наміри дружини, щоб не допустити його в квартиру, яка є їхньою спільною сумісною власність, але він і не збирається туди йти, оскільки вона його оговорює після 40 років спільного життя, розбудови спільного бізнесу, вивчили двох дітей, придбали їх житло, а тепер його на батьківщину в Коломию відправити. Будь-яких доказів заявниця не надала, що її створюється загроза, тому просить залишити без задоволення заяву ОСОБА_3 по справі №686/15563/26
В судове засідання заявниця ОСОБА_3 не з`явилася. У прохальній частині заяви вона просить розглянути справу за її відсутності.
Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечує щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Представник заінтересованої особи Самбір О.Є. також заперечувала проти її задоволення та просила відмовити у задоволенні заяви.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є колишнім подружжям.
Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склалася конфліктна ситуація.
Мали місце факти домашнього насильства з боку ОСОБА_4 , що підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №595074 від 28.03.2025 року та протоколом про адміністративне правопорушення від 10.05.2026 року серії ВАД №422464.
Згідно з довідкою від 22.05.2026 року №70, виданою ОСОБА_3 , встановлено, що у зв`язку з вчиненням домашнього насильства та відповідно до направлення поліції №ЄО 16879 від 04.05.2026 року вона проживала у відділенні кризового реагування комунальної установи «Центр запобігання та протидії домашньому насильству» Хмельницької міської ради з 04.05.2026 по 06.05.2026 року.
Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ст.350-2ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Як зазначено у положеннях ч. 1 ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру
Відповідно до п.2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року у справі № 569/11507/21 (провадження № 61-3103св22) зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частинами 2, 3, 4 ст.26Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;
2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;
3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;
4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;
5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Статтею 350-6ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Верховний Суд сформував правову позицію, що видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства (постанова ВС від 13.07.2020 року № 753/10840/19).
Оцінюючи заявлені вимоги про видачу обмежувального припису строком на 6 (шість) місяців, суд виходить із того, що відповідно до ст. 350-6 ЦПК України та ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис є виключно тимчасовим запобіжним заходом, метою якого є невідкладне забезпечення безпеки постраждалої особи, а не покарання кривдника.
При вирішенні питання про строк дії обмежувального припису суд враховує принципи пропорційності та необхідності втручання у права особи, щодо якої він застосовується, а також обсяг і характер доведених ризиків повторного вчинення домашнього насильства.
Суд бере до уваги, що в матеріалах справи наявні докази вчинення щодо заявниці актів домашнього насильства у минулому, зокрема: терміновий заборонний припис від 28.03.2025 року, протоколи поліції, а також зафіксовані події 04–10 травня 2026 року, що свідчать про наявність конфлікту між сторонами та факти протиправної поведінки, пов`язаної з обмеженням доступу заявниці до місця проживання, погрозами та агресивною поведінкою.
Водночас суд враховує, що останній епізод, на який посилається заявниця, має характер конфліктної ситуації, яка стала предметом окремого судового провадження, а тому остаточна правова оцінка окремих дій кривдника у кримінально-правовому або адміністративному порядку на момент розгляду цієї справи не є встановленою вироком чи постановою суду, що набрала законної сили.
Разом з тим, сам факт наявності попереднього притягнення до адміністративної відповідальності та документально зафіксованих повідомлень поліції, у сукупності з довідкою, свідчить про наявність реальних ризиків повторного вчинення домашнього насильства, що відповідає критеріям, визначеним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Щодо заперечень ОСОБА_4 суд зазначає наступне.
Посилання заінтересованої особи на тривалий спільний шлюб, наявність спільного майна, сімейні та господарські відносини між сторонами не спростовують факту існування між ними конфліктної ситуації та не виключають можливості вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки дія зазначеного Закону поширюється також на колишнє подружжя незалежно від характеру їхніх майнових чи соціальних зв`язків.
Доводи про відсутність доказів насильства суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються письмовими доказами, наданими до матеріалів справи, які є взаємопов`язаними та узгодженими між собою: даними поліції, протоколами адміністративного затримання, терміновим заборонним приписом, а також документами кризового центру.
Твердження про те, що сторони «примирилися» або що конфлікт вичерпано, не підтверджені належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються подальшими зверненнями заявниці до поліції та фактом її тимчасового перебування у кризовій кімнаті у травні 2026 року.
Крім того ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, зокрема постановами від 10.04.2025 року по справі 686/9130/2025, від 02.05.2023 року по справі 686/9053/23, від 01.12.2022 року по справі 686/25428/22.
Разом з тим, суд враховує, що обмежувальний припис є виключним заходом втручання у права особи, а тому має застосовуватись у мінімально необхідному обсязі, достатньому для забезпечення безпеки постраждалої особи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що встановлені обставини свідчать про наявність ризиків вчинення домашнього насильства, однак їх характер та ступінь на даний момент не обґрунтовують максимальний строк застосування обмежувального припису, заявлений заявницею.
У зв`язку з цим суд вважає за необхідне застосувати обмежувальний припис строком на 1 (один) місяць, що є достатнім і пропорційним заходом для забезпечення безпеки заявниці та дає можливість оцінити подальшу поведінку заінтересованої особи.
Відповідно до ч. 3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.
Керуючись ст. ст. 24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ст.ст. 263,265,350-1-350-8 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву   ОСОБА_3 , заінтересована особа:   ОСОБА_4 - задовольнити.
Видати обмежувальний припис, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- заборонити   ОСОБА_4 перебувати в місці реєстрації проживання   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі АДРЕСА_1 ,
- заборонити   ОСОБА_4 наближатись на відстань менше 500 метрів до квартири АДРЕСА_1 ,
-заборонити   ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб;
-заборонити   ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який іншій спосіб спілкуватися з   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці/місцях, невідомому кривднику.
Встановити строк обмежувального припису 1 (один) місяць.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Рішення суду може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.
Дата виготовлення повного тексту рішення суду 02.06.2026 року.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа