Справа №583/1440/26 	
Номер провадження 22-ц/816/2221/26 	
Категорія -  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач), суддів: Черних О.М., Худика А.М.,
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Собини Павла Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 ,
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2026 року в складі судді Семенової О.С., постановлену в м. Охтирка, Сумської області (повний текст виготовлено 20 квітня 2026 року)
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
24.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій вказував, що в Охтирському відділі державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавчий лист №583/338/23, виданий 01.07.2024 на виконання постанови Сумського апеляційного суду від 20.06.2024, за якою ОСОБА_1 визначено способи участі у спілкуванні та вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: з моменту набрання рішенням суду законної сили протягом 2-х місяців - кожної середи та суботи з 15:00 до 18:00 години в присутності матері дитини ОСОБА_2 за місцем проживання дитини або в місцях загального відпочинку та дозвілля чи за домовленістю між батьками дитини; після 2-х місяців з дати набрання рішенням суду законної сили - кожної середи та суботи з 15:00 до 18:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 в місцях загального відпочинку та дозвілля, з можливістю проведення зустрічей за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на ОСОБА_1 обов`язку повернути дитину до матері; визначено побачення ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 у день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 з можливістю привітати дитину з 08:00 до 12:00 години кожного року; необмежене право спілкування ОСОБА_1 особисто з донькою ОСОБА_3 шляхом телефонного та інтернет зв`язку в зручний для дитини час.
16.03.2026 державний виконавець Морозова Є.М. прийняла постанову про визначення місця його побачення з дитиною, якою задовольнила заяву боржниці ОСОБА_2 та перенесла виконання судового рішення на адресу: АДРЕСА_2 , територія міського парку ОМЦКД «Кнєжа».
Вказував, що визначене місце є фактично неефективним та унеможливлює виконання судового рішення. Виконавцю було відомо про неефективність цього місця, саме ці обставини стали підставою для звернення до суду, за результатами якого було встановлено неправомірну бездіяльність державного виконавця. Державний виконавець, усвідомлюючи неможливість виконання рішення суду в таких умовах, повторно визначила те саме місце, що свідчить про ігнорування висновків суду, відсутність реальних заходів, формальний підхід до виконання.
Зазначав, що рішенням суду прямо передбачено можливість проведення зустрічей за місцем його проживання, що свідчить про те, що суд вже визнав таку адресу допустимою. Однак державний виконавець без належного обґрунтування не визначив це місце виконання та обрав місце, яке довело свою неефективність.
Посилаючись на викладені обставини, просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Морозової Є.М про визначення (зміну) місця проведення виконавчих дій, якою визначено місце виконання на відкритій території міського парку ОМЦКД «Кнєжа» за адресою: вул. Паркова, 2-А; зобов`язати державного виконавця Морозову Є.М. визначити місце проведення виконавчих дій, яке забезпечує реальне виконання рішення суду, з урахуванням встановлених обставин, а саме: у приміщенні ОМЦКД «Кнєжа» за адресою: вул. Паркова, 2-А, або за місцем проживання стягувача: АДРЕСА_1 , що прямо передбачено рішенням суду. Зобов`язати державного виконавця Морозову Є.М. діяти відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», забезпечити реальне виконання судового рішення та вжити всіх передбачених законом заходів для усунення перешкод у його виконанні.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2026 у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат Собина П.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою скаргу задовольнити.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що визначене виконавцем місце (відкрита територія парку) протягом двох років довело свою повну неефективність. Згідно з актами виконавця, передача дитини за цією адресою не відбувається. Обрання місця, яке завідомо не призводить до реального виконання рішення, суперечить ст. 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження». Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що дії державного виконавця є законними, оскільки місце зустрічі (парк) відповідає виконавчому листу. Проте суд проігнорував той факт, що виконання рішення — це не просто присутність сторін у певному місці, а досягнення результату, визначеного рішенням суду (встановлення контакту батька з дитиною). Визначення місцем зустрічі відкритої території парку, де боржниця протягом двох років має можливість фізично блокувати доступ до дитини, свідчить про неефективність обраного виконавцем способу.
Крім того, під час проведення зустрічей у приміщенні ОМЦКД «Кнєжа» (через погодні умови), виконання рішення було реальним: боржниця залишала приміщення, що дозволяло ОСОБА_1 реалізувати право на спілкування. Повернення зустрічей на «відкриту територію» за заявою боржниці є кроком назад, який блокує виконання судового рішення.
Зазначає, що суд мотивував відмову «інтересами дитини» та її небажанням спілкуватися. Але згідно з практикою ЄСПЛ та Верховного Суду (справа №640/11833/19), виконання рішення не може бути зупинене лише через небажання дитини, оскільки обов`язок організувати процес лежить на державі та батьках. Суд фактично легалізував бездіяльність виконавця та перешкоди з боку боржниці.
Вказує, що суд визнав правомірною відмову виконавця проводити зустрічі в приміщенні ОМЦКД «Кнєжа» або за місцем проживання скаржника, посилаючись на «стрес для дитини». Проте матеріалами справи (відеозаписами) підтверджується, що саме в приміщенні, де була можливість відокремити дитину від матері, виконання відбувалося.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції фактично зняв з держави відповідальність за невиконання рішення, вказавши на «об`єктивні причини» (поведінку дитини).
20.05.2026 Охтирський відділ ДВС в Охтирському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
21.05.2026 ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що саме визначення місця проведення виконавчих дій на відкритій території парку відповідає інтересам дитини, забезпечує для неї більш безпечне та психологічно комфортне середовище, а також виключає ризик психологічного тиску чи ізоляції дитини в закритому приміщенні.
У судове засідання скаржник ОСОБА_1 , його адвокат Собина П.М., державний виконавець Морозова Є.М., стягувач ОСОБА_2 не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 103 зв., 104 зв., 105 зв., 106 зв.). Остання про причини неявки суд не повідомила.
Державний виконавець Морозова Є.М. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відпустці (а. с. 76).
Представник скаржника ОСОБА_1 – адвокат Собина П.М. у судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивував тим, що з 04.06.2026 він перебуває на стаціонарному лікуванні (а. с. 101). Але доказів на підтвердження клопотання не надав.
Скаржник ОСОБА_1 також подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивував тим, що його представник перебуває на лікарняному (а. с. 107). Але доказів на підтвердження свого клопотання також не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Верховний Суд вже неодноразово в своїх рішеннях, зокрема в постановах від 16.03.2026 у справі №128/1272/18, від 14.03.2025 у справі №203/3889/23, від 21.12.2023 у справі №686/23143/20, від 27.04.2020 у справі №802/562/18-а, від 21.06.2018 у справі №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.
Колегія суддів враховує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи в якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності в справі матеріалів для її розгляду, ненадання скаржником і його адвокатом доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в Охтирському відділі державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавчий лист №583/338/23, виданий 01.07.2024 Сумським апеляційним судом. Відповідно до вказаного виконавчого листа ОСОБА_1 визначено способи участі у спілкуванні та вихованні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: з моменту набрання рішенням суду законної сили протягом 2-х місяців - кожної середи та суботи з 15:00 до 18:00 години в присутності матері дитини ОСОБА_2 за місцем проживання дитини або в місцях загального відпочинку та дозвілля чи за домовленістю між батьками дитини; після 2-х місяців з дати набрання рішенням суду законної сили - кожної середи та суботи з 15:00 до 18:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 в місцях загального відпочинку та дозвілля, з можливістю проведення зустрічей за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_1 , а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на ОСОБА_1 обов`язку повернути дитину до матері; визначено побачення ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 у день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 з можливістю привітати дитину з 08:00 до 12:00 години кожного року; необмежене право спілкування ОСОБА_1 особисто з донькою ОСОБА_3 шляхом телефонного та інтернет зв`язку в зручний для дитини час (а. с. 7).
21.03.2026 державним виконавцем складено акт, з якого вбачається, що під час проведення виконавчих дій у АДРЕСА_2 , територія міського парку ОМЦКД «Кнєжа» були присутні старший державний виконавець ОСОБА_4 , стягувач ОСОБА_1 , боржниця ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_5 . Представники органу опіки та піклування, психолог не прибули, хоча були повідомлені належним чином. ОСОБА_2 передала дитину, але дитина відмовилася, пішла за матір`ю. ОСОБА_2 повторно залишила дитину, але дитина відмовилася, пішла за матір`ю. ОСОБА_1 підійшов до дитини, дитина тікає. ОСОБА_2 знову залишає дитину, але дитина пішла за нею. О 15 годині 09 хвилин ОСОБА_1 попросив закінчити проведення виконавчих дій, о 15 годині 12 хвилин ОСОБА_1 пішов. Будь-якого примусу до дитини застосовано не було. Виконання рішення суду у вказаний час стало неможливим з об`єктивних причин, які не залежать від державного виконавця. При проведенні виконавчих дій був присутній працівник поліції. Акт підписаний державним виконавцем та поліцейським (а. с. 7).
11.03.2026 ОСОБА_1 подав до Охтирського ВДВС у Сумській області заяву про зміну місця виконання рішення, а саме: побачення з дитиною просив проводити за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки саме це місце визначено в судовому рішенні (а. с. 9 - 11).
16.03.2026 ОСОБА_1 подав заяву до Охтирського ВДВС в Сумській області про зміну місця виконання, в якій просив залишити місце виконання судового рішення за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні ОМЦКД «Кнєжа» (а. с. 6).
Постановою державного виконавця від 16.03.2026 визначено місцем проведення виконавчих дій - територію міського парку ОМЦКД «Кнєжа» за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 12 зв. - 13 зв.).
З цієї постанови вбачається, що 16.03.2026 відбулася зустріч у відділі ДВС з боржником та стягувачем, щодо вирішення питання про встановлення місця проведення виконавчих дій, сторони виконавчого провадження подали заяви про місце проведення зустрічі дитини з батьком. ОСОБА_1 просив визначити це місце за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 просила повернути місце зустрічі на відкрите громадське місце – парк / територія міського ОМЦКД «Кнєжа» м. Охтирка, вул. Паркова, 2-А. Попередня зміна місця проведення виконавчих дій була в зв`язку з погіршенням погодних умов.
З наданого ОСОБА_1 відео вбачається, що 07.03.2026 у приміщення КЗ «Охтирський міський центр культури і дозвілля Кнєжа» прибули ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з донькою. Дитина не хотіла заходити в приміщення. Потім мати ОСОБА_6 завела дочку, сама вийшла, але дитина не захотіла підходити до ОСОБА_1 , відбігла на іншу сторону, кричала, що ненавидить скаржника та просила до неї не ходити. 21.03.2026 ОСОБА_2 привела дитину в парк, сама пішла, дитина побігла за матір`ю, до підходити ОСОБА_1 не захотіла, кричала, що не хоче з ним залишатися (а. с. 16).
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, місцевий суд виходив з того, що під час примусового виконання вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем були вжиті передбачені законом заходи щодо примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиненні виконавчі дії, які проводилися на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам закону.
Згідно зі ст. 55, 129-1 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у встановленому законом порядку.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 447-1 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Постановою Сумського апеляційного суду визначено батьку після 2-х місяців з дати набрання рішенням суду законної сили спілкування та зустрічі з дитиною в місцях загального відпочинку та дозвілля з можливістю проведення зустрічей за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою державного виконавця від 16.03.2026 визначено місцем проведення виконавчих дій - територію міського парку ОМЦКД «Кнєжа» за адресою: АДРЕСА_2 , тобто місце загального відпочинку та дозвілля, що відповідає постанові Сумського апеляційного суду.
Встановивши, що державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення скарги.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відкритій території міського парку ОМЦКД «Кнєжа» рішення суду не може бути виконане, оскільки боржниця чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, має можливість фізично блокувати доступ до дитини, колегія суддів відхиляє, оскільки наслідки невиконання рішення суду боржником передбачені в ч. 3, 4 ст. 74-1 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, доказів на підтвердження зазначених доводів апеляційної скарги суду надано не було. Також ці посилання спростовуються відео, яке було надано самим ОСОБА_1 (а. с. 16).
Колегія суддів також відхиляє посилання заявника на неврахування судом першої інстанції висновків щодо застування норм права в подібних правовідносинах, викладених у постанові від 10.09.2020 у справі №824/308/20-а. У зазначеній справі вирішувалося питання щодо накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду. При цьому Верховний Суд у наведеній справі виходив з того, що небажання дитини спілкуватися з батьком, що прямо зафіксовано в акті державного виконавця, не може розцінюватись як неповажна причина невиконання позивачем як боржником судового рішення у виконавчому провадженні, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та очевидно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.09.2020 у справі №824/308/20-а та від 08.07.2021 у справі №640/11833/19).
А тому, враховуючи, що в наведеній адвокатом для порівняння справі №824/308/20-а встановлені інші фактичні обставини, які є відмінними від фактичних обставин у справі, яка переглядається, колегія суддів відхиляє цей аргумент апеляційної скарги, а посилання на вказану постанову Верховного Суду є нерелевантним.
Колегія суддів також відхиляє посилання заявника на неврахування судом першої інстанції висновків щодо застування норм права в подібних правовідносинах, викладених у постанові від 28.01.2021 у справі №640/11833/19. У зазначеній справі вирішувалося питання юрисдикції спору щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні, а тому посилання на вказану постанову Верховного Суду є нерелевантним.
Правовідносини сторін у справі №712/11527/17 виникли щодо визначення місця проживання дитини, а не з приводу дій державного виконавця як у цій справі, а тому висновки Верховного Суду в постанові від 23.12.2020 у справі №712/11527/17 нерелевантні до справи, яка переглядається.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що державний виконавець не залучив психолога для подолання «емоційного опору» дитини, що на його думку потрібно було зробити з огляду на висновки Верховного Суду, зроблені в справі №161/22182/18, є безпідставними та спростовуються актом державного виконавця від 21.03.2025, з якого вбачається, що на зустріч батька з дитиною запрошувалися представники органу опіки та піклування і психолог (а. с. 7). Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості залучити психолога самостійно.
Доказів на підтвердження того, що державний виконавець діє в інтересах боржника, а не в інтересах виконання рішення суду, та що мати перешкоджає зустрічам батька з дитиною, заявником надано не було, а тому доводи апеляційної скарги в зазначеній частині колегія суддів також відхиляє.
Посилання в апеляційній скарзі на справу №520/12975/19, є безпідставним, оскільки в зазначеній справі позов було пред`явлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а рішення в зазначеній справі в апеляційному та касаційному порядку не переглядалося (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88019742).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судове рішення ухвалене без дотримання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката Собини Павла Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	А.О. Замченко	

Судді: О.М. Черних 

А.М. Худик