Справа № 604/1405/25
Провадження № 2/604/160/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року     селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого судді       Сташківа Н.Б.,
за участю: секретаря судового засідання   Крупи А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в селищі Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 – авдвокат ОСОБА_3 звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі сторони перебувають з 16 липня 2024 року. 
Представник позивача вказує, що pа час шлюбу сімейне життя між сторонами погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони тривалий час не проживають спільно, фактично подружні відносини між ними припинились, спільного господарства вони не ведуть. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільне господарство сторони не ведуть. Враховуючи вищенаведене, просить шлюб розірвати. Крім того, вказав, що сторони від шлюбу дітей не мають.
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом.
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2026 року за клопотанням відповідача було надано сторонам в даній справі строк для примирення терміном 2 (два) місяці до 27 березня 2026 року.
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року було поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав що відповідач не вживала будь-яких дій спрямованих на досягнення примирення, не телефонувала позивачу та не мала з ним зустрічі. Таким чином, на переконання сторони позивача, відповідач фактично зловжила своїм процесуальним правом на звернення до суду із заявою про надання строку на примирення, з метою затягування строку розгляду справи. У зв`язку із наведеним просив суд ухвалити заочне рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Після відновлення провадження у справі жодних заяв від відповідача до суду не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористалась.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16 липня 2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 16 липня 2024 року, про що того ж дня складено відповідний актовий запис №895, місце державної реєстрації: Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено. Позивач підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить її заява. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу у встановленому законом порядку не заперечив.
За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню.
Позовні вимоги про поділ майна подружжя у даній справі сторони не заявляли.
З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню, з відповідача на користь позивачки сума сплаченого судового збору в розмірі 968 гривень 96 копійок.
На підставі ст.ст.24, 56, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 27, 28, 77-81, 112, 113, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 16 липня 2024 року було зареєстровано у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №895.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 суму судового збору сплачену за подання позовної заяви в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          Н.Б. Сташків