ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2026 Справа № 914/103/25 

за позовом: Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни, м. Київ,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД», с.Братковичі Городоцького району Львівської області,
про стягнення 157'573,50 грн заборгованості,
та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД», с.Братковичі Городоцького району Львівської області (відповідача у справі №914/103/25),
до відповідача за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни, м.Київ (позивача у справі № 914/103/25),
про стягнення 888'289,35 грн завданих збитків.
Суддя Б. Яворський,
при секретарі О. Муравець.
Представники сторін:
від позивача (відповідача за зустрічним): Лоза В.М.,
від відповідача (позивача за зустрічним): Г. Ахметова.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

СУТЬ СПОРУ. У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/103/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД» про стягнення 157'573,50 грн заборгованості за договором №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2024 та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД» до Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни про стягнення 888'289,35 грн. збитків за договором №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2024. У позовній заяві позивач також зазначив, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 17300,00 грн. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.01.2025 справу № 914/103/25 передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою від 20.01.2025 суд залишив без руху позовну заяву та надав позивачу строк для усунення недоліків. Після усунення позивачем допущених недоліків, ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику представників сторін. 
27.02.2025 відповідач через систему Електронний суд подав відзив та зустрічну позовну заяву. У зустрічній позовній заяві відповідач стверджує, що позивач за первісним позовом порушив взяті на себе зобов`язання щодо перевезення товару (використання невідповідної тари) та не відкоригував дані щодо втрати частини вантажу за замовленням №09-18 від 27.08.2024. Експертиза, проведена на замовлення ФОП З. Величко, є недопустимим доказом. 
Ухвалою суду від 05.03.2025 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД» до Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни про стягнення 888'289,35 грн. збитків за договором №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2024 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; суд перейшов до розгляду справи №914/103/25 за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.
Ухвалою від 21.10.2025 суд призначив у справі комплексну судову експертизу, проведення якої доручив Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України та на час її проведення зупинив провадження у справі.
04.11.2025 суд скерував матеріали справи №914/103/25 на адресу експертної установи.
24.12.2025 Львівським НДЕКЦ МВС України через систему «Електронний суд» подано клопотання про уточнення змісту та обсягу завдання, надання об`єкта дослідження та додаткових матеріалів.
Ухвалою від 05.01.2026 суд поновив провадження у справі, а ухвалою від 16.02.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.03.2026; викликав у судове засідання судового експерта Стецика Ю.М. для надання пояснень щодо висновку №2711/1 від 20.12.2024. Подальший рух справи викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.
05.03.2026 Львівським НДЕКЦ МВС України направлено повідомлення №19/114/21 про неможливість проведення експертизи. Зазначено, що відповідь на запитання про відповідність маси продукту допустимій нормі завантаження флексітанка не потребує проведення дослідження на основі спеціальних знань.
У судовому засіданні 10.03.2026 судовий експерт Ю. Стецик дав пояснення щодо складеного ним висноку.
Представник позивача за первісним позовом у судове засідання 14.04.2026 з?явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити; проти зустрічного позову заперечив.
Представник відповідача у судове засідання з?явилася, просила задоволити зустрічний позов, щодо первісного позову не заперечила.
Аргументи позивача за первісним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2024 від відповідача прийнято замовлення на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення по перевезенню автомобільним транспортом міжнародного сполучення, про що складена міжнародна ТТН типу CMR №831169 від 09.08.2024. Послуга перевезення виконана, що підтверджує відтиск штампу та підпис в графі 24 вказаної накладної. Вартість - 1000 євро. Відповідачу були надіслані документи для проведення оплати, однак послуга з перевезення в обумовлений п.13 заявки строк відповідачем не оплачена. 
Заперечуючи зустрічні позовні вимоги зазначає, що факт втрати наливного вантажу відбувся через порушення правил пакування відправником (використання невідповідної тари), а також через механічне перевищення межі міцності матеріалу динамічного переміщення товару під час руху транспорту. 07.10.2024 товар був перевантажений. Вказане обгрунтовує висновком експерта №2711/11 від 20.12.2024, у якому встановлено вину товариства - завантаження відправником у флекситанк (з огляду на маркування) на 2 тони/кілолітри більше наливного вантажу, ніж допустимо. Вантажоодержувач чи відправник в момент прийняття вантажу заяв про втрату вантажу перевізнику не пред`являв, не вніс зауважень про втрату вантажу у транспортну накладку, така заява скерована лише 04.11.2024 поза строками, визначеними Конвенцією. Отже, вантаж вважається доставленим без зауважень. Талон зважування складений в односторонньому порядку, і перевізнику не пред`являвся. 
Аргументи відповідача (позивача за зустрічним позовом)
Відповідач факт надання послуг позивачем визнає, вважає, що позивач за первісним позовом порушив взяті на себе зобов`язання щодо перевезення товару та не відкоригував дані щодо втрати частини вантажу за замовленням №09-18 від 27.08.2024. Сума заборгованості за перевезення мала би бути відшкодована шляхом зменшення суми завданих збитків (взаємозаліку). Докази перевищення об`єму тари не доведені належним доказами, позаяк експертом не було враховано густину, кислотність товару; погодження між сторонами про проведення експертного дослідження не обговорювалось. Висновок експерта не може братися судом до уваги, оскільки складений з порушенням законодавства у сфері проведення експертиз та за відсутності відповідних знань та кваліфікації. 
Позивач за зустрічним позовом стверджує, що окрім вказаних ФОП Величко З.К. у позові замовлень, на підставі вказаного договору було також підписано замовлення №09-18 від 27.08.2024, згідно з яким перевізник 28.08.2024 розпочав міжнародне перевезення 20500кг ЯКС, однак під час транспортування частину вантажу було втрачено, що спричинило необхідність перевантаження вантажу 07.10.2024 (перевізник ФОП Чічков В.С.). Вказане підтверджується відповідною відміткою у CMR №721963 від 23.08.2024 (фактична дата 28.08.2024). Крім того, факт протікання та втрати вантажу підтверджується протоколом №240904-1000-038108 поліції м.Берлін та талоном зважування №471/10/24 в якому вантажоодержувач зафіксував вагу доставленого товару – 10040 кг. і недостачу в кількості 10460кг вантажу. З огляду на викладене замовник 10.10.2024 відкоригував рахунок на оплату за товар, виставлений вантажоотримувачу (Dohler Neuenkirchen GmbH). Однак, при отриманні замовником оригіналів документів від перевізника відповідно до п.4.3 договору, зокрема CMR №721963 від 28.08.2024, акта наданих послуг №08-24 від 08.10.2024 та рахунку №08-10 від 08.10.2024 по вказаному перевезенню, було виявлено, що перевізник не проконтролював правильність внесення даних у CMR та інші документи щодо фактично врученої ним вантажоотримувачу кількості вантажу - 10 040 кг, накладна містить неправильні дані, а саме вагу вантажу, який був завантажений 28.08.2024 - 20 500 кг., та не містить даних щодо фактичної кількості доставленого вантажу.
У судовому засіданні 14.04.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. 
07 серпня 2024 року Фізичною особою-підприємцем Величко Зоєю Костянтинівною (перевізник) та Товариство з обмеженою відповідальністю “САД АГРО ТРЕЙД” (замовник) укладено договір №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг, відповідно до умов якого в порядку і на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобов`язання діяти в інтересах та за рахунок замовника, виконувати або організовувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та організації перевезень вантажів замовника наземним транспортом, а також надавати інші послуги, необхідні для доставки вантажів замовника, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу та надані транспортно-експедиційні послуги встановлену плату.
Відповідно до п.1.2 договору пункт відправлення, пункт призначення, строки виконання, кількість вантажу, вартість перевезення та інші умови вказуються у заявках замовника.
Перевізник має право залучати до надання послуг третіх осіб, з якими він уклав відповідні договори, при цьому залишаючись відповідальним перед замовником за будь-які дії та/або бездіяльність залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні. Витрати перевізника на оплату послуг третіх осіб включені у вартість наданих замовнику перевізником послуг (п.1.3). 
За умовами п.2.1 конкретний перелік наданих перевізником послуг, вид та найменування (номенклатура) вантажів, їх специфічні властивості, умови прийому вантажу до перевезення, спосіб навантаження і розвантаження, пункти відправлення та призначення вантажів з одного виду транспорту на інший, маршрут і умови перевезення, термін виконання та вартість послуг, а також інша необхідна інформація, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування, розмір оплати послуг перевізника, пов`язаних з виконанням доручення замовника, обумовлюються і зазначаються у відповідній письмовій заявці на організацію перевезення, що надається замовником під кожне конкретне перевезення.
Перевізник зобов`язаний розглянути заявку і підтвердити замовлення або відмовитись від замовлення упродовж семи годин із моменту її отримання. Замовник надає перевізнику заявку, з інформацією про вантаж, маршрут, тариф, тощо. Заявка є чинною та такою, що прийнята до виконання перевізником, після її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності). Будь-які зміни до договору, його додатків, заявок на перевезення є чинними за умови їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності) (п.2.2 та п.2.3 договору).
За змістом п.3.1.3 договору перевізник зобов`язався: забезпечити своєчасне подання в пункт завантаження технічно справних транспортних засобів, що придатні до перевезення вантажу, відповідають вимогам чинних санітарних і інших норм, встановлених в країнах, через які прямує вантаж, і що забезпечують як фізичне, так і якісне збереження пред`явленого до перевезення вантажу. У разі необхідності забезпечити підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів для належного перевезення вантажу та пломбування.
Пунктом 3.1.7-3.1.9, 3.1.12-3.1.14 договору сторони погодили, що представник перевізника (водій) зобов`язаний бути присутній при прийомі вантажу до перевезення, завантаженні вантажу, контролювати правильність завантаження. При виявленні невідповідностей і пошкоджень вантажу, порушень при завантаженні, що загрожують пошкодженням вантажу він зобов`язаний невідкладно повідомити особу, відповідальну за завантаження та представника замовника. У випадку відсутності у водія зауважень щодо завантаження вантаж вважається прийнятим перевізником в кількості та якості згідно товаро-супровідних документів. 
Перевізник зобовязувався забезпечити перевірку правильності внесення до товарно-супровідних документів записів щодо кількості, ваги та об`єму. 
Перевізник несе повну відповідальність за збереження та цілісність вантажу під час транспортування до місця призначення, збереження цілісності пломб, цілісність пакування. Водій несе повну відповідальність за закріплення вантажу, (ремені безпеки, навантаження на осі) та у випадку порушення даних вимог перевізник відшкодовує замовнику, третім особам завдані збитки, пов`язані з недотриманням таких вимог. 
Перевізнику встановлено обовязок негайно повідомляти замовника про всі відхилення від умов, що передбачені заявкою на перевезення, у разі дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП), виникнення надзвичайної ситуації і у разі виникнення форс-мажорних обставин. Порядок дій у випадку поломки або аварії транспортного засобу. 
Перевізник зобов`язаний негайно повідомляти замовника про наявність актів розбіжностей при передачі поставленого вантажу, чи інших документів, що пов`язані із передачею вантажу у пункті призначення. 
За умовами пункту 3.3.4 договору замовник здійснює своїми засобами і силами завантаження та розвантаження вантажу, що відбувається на території замовника. Замовник має право відмовити в завантаженні транспортного засобу, що не відповідає вимогам до перевезення вантажу, до усунення недоліків. За домовленістю несуттєві недоліки можуть бути усунені замовником за рахунок перевізника (п.3.4.4).
Порядок розрахунків погоджений сторонами у розділі 4 договору. Так, п.4.3 договору оплата здійснюється упродовж 21 календарного дня з моменту отримання від перевізника повного комплекту належним чином оформлених оригіналів документів.
Згідно з п. 4.5 договору, по CMR, які підтверджують виконання робіт, що оформлені невірно, з помилками, не повністю, оплата за надані послуги не сплачуються до усунення виявлених недоліків.
Відповідно до п.5.7.1 договору відповідальність перевізника настає з моменту передачі вантажу перевізнику та до моменту передачі його отримувачу. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу та митних пломб в разі їх повної або часткової втрати, пошкодження, псування, розкрадання та інших випадках, при яких знижується вартісні характеристики вантажу, під час перевезення в розмірі фактичних збитків, крім випадків прямо передбачених законодавством України. Перевізник зобов`язується компенсувати замовнику всі можливі збитки, що виникли через недотримання або порушення з вини перевізника, третіми особами, діями, що пов`язані з перевезенням вантажу.
У випадку пошкодження, недостачі чи втрати вантажу (в тому числі передачі вантажу особі, що не являється отримувачем), перевізник відшкодовує замовнику вартість вантажу з включенням додаткових витрат, які були понесені замовником (пакування, завантаження, брокерські послуги, тощо) (п.5.7.5).
Відповідно до п.5.7.7 договору перевізник, який злучив третю особу до виконання своїх зобов`язань за цим договором, несе перед замовником відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цією третьою особою, як за свої власні дії.
Пунктом 8.4 договору унормовано, що взаємовідносини сторін, не передбачені договором, регламентуються діючим законодавством України.
За умовами п.5.11 договору сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2025, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.2).
07.08.2024 між сторонами погоджено замовлення №7/03, з наступними умовами: дата завантаження: 07.08.2024, 1 авто; маршрут: Городок (Львівська обл.) - 37-200 PRZEWОRSK (Польща); назва вантажу: ЯКС у флексах; пункт завантаження: м. Городок; пункт замитнення: митний термінал Городок (територія Захід Ресурсу); пункт розвантаження: Rauch Polska Sp z.o.o.; номер автомобіля: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; прізвище водія і телефон: Величко П.М; вартість перевезення: 1000 євро, оплата по оригіналах документів упродовж 21 робочого дня.
14.08.2024 між сторонами погоджено замовлення №15.08-3, з аналогічними умовами: дата завантаження: 19.08.2024, 1 авто; маршрут: Солобківці (Хмельницька обл) - 21763 NEUENKIRCHEN GERMANY; назва вантажу: ЯКС у флексах; пункт завантаження: м. Городок; пункт замитнення: митний термінал Городок (територія Захід Ресурсу); пункт розвантаження: Dohler Neuenkirchen GmbH. Dorfstr. 17, 21763 NEUENKIRCHEN GERMANY. Розмитнення на місці розвантаження; номер автомобіля: НОМЕР_3 / НОМЕР_4 ; прізвище водія і телефон: Величко В.М; вартість перевезення: 2500 євро, оплата по оригіналах документів упродовж 21 робочого дня.
Замовленням № 09-18 від 27.08.2024 сторонами було погоджено перевезення вантажу - ЯКС у флексах, вагою 20 500 кг, по маршруту с.Солобківці, Україна - м.Ноєнкірхен, Німеччина.
Додаткові умови заявок: нормативний простій транспортного засобу упродовж 48 годин (не враховуючи вихідних та святкових днів). Вартість простою по Україні - 70 євро/на добу, по Європі - 100 євро/доба. Замовлення є невід`ємною частиною договору і має повну юридичну силу, якщо воно підтверджене круглими печатками та підписами обох сторін за допомогою факсимільного зв`язку. Умови замовлення являються пріоритетними. Перевізник зобов`язаний негайно повідомляти замовника про наявність акту розбіжностей при передачі поставленого вантажу у пункті призначення та не пізніше наступного робочого дня надати скан копію такого акту. При наявних будь-яких зовнішніх чи/та внутрішніх пошкоджень транспортного засобу, перевізник зобов`язаний відшкодувати повну вартість пошкодженого товару, внаслідок вищеназваних обставин, оскільки перевізник несе повну відповідальність за цілісність вантажу з моменту завантаження товару в авто, протягом транспортування і до моменту його передачі вантажоодержувачу.
Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR дата розвантаження вантажу здійснена: 13.08.2024 та 26.08.2024. CMR № 721963 від 28.08.2024 підтверджується факт прийняття ФОП Величко З.К. вантажу (ЯКС) в загальній кількості 20500 кг. Доставка за даною накладною вантажоотримувачу у м.Ноєнкірхен, Німеччина відбулася 08.10.2024. (замовник наголошує, що доставлено було лише 10040 кг).
18.09.2024 ФОП Величко З.К. направляв до товариства запит №18/09/24 про надання інструкції щодо подальших дій перевізника з підстав витоку вантажу з одного з флексів (Т1, а.с.84). ТОВ «САД АГРО ТРЕЙД» у відповідь надало перевізнику дозвіл на перевантаження флексітанку в інших ТЗ, а також наголошено, що переливання повинно відбуватися зі згоди митної служби Німеччини. 
15.11.2024 відповідачу за первісним позовом було виставлено рахунки на оплату та акти виконання робіт (надання послуг) на загальну суму 157'573,50 грн. Відповідач оплати наданих послуг не провів в узгоджені строки, зауважень та претензій до якості наданих послуг від відповідача не надходило.
ТОВ «САД АГРО ТРЕЙД» заявляючи про стягнення збитків посилається на наступні докази: протокол поліції м. Берлін № 240904-1000-038108 від 09.09.2024 (з додатками), яким зафіксовано факт перевірки ТЗ марки MAN, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 у м.Берлін, Німеччина, втрати вантажу перевізником, та заборону подальшого руху; талоном зважування № 36974 від 08.10.2024, яким підтверджується, що вантажоотримувач отримав товар у кількості 10040 кг, та втрату продукту через аварію флексітанка – 10460 кг; коригувальним рахунком № 07 від 10.10.2024 до рахунку-фактури № SATDN/2024/287 від 21.08.2024, з якого вбачається, що ТОВ «САД АГРО ТРЕЙД» зменшив суму рахунку за товар, що поставлявся компанії Dohler, на кількість 10460 кг та на суму 20 397,00 євро; фотознімками, які містять зображення причепа, р.н. НОМЕР_5 , з якого стікає прозора рідина світло-коричневого кольору у кількості 2 шт., та відеозаписом, який проводила німецька поліція на місці зупинки автомобіля р.н. НОМЕР_5 у м.Берлін, на якому видно процес відкриття дверей причепа, з якого стікає прозора рідина коричневого кольору (ЯКС) у кількості 2 шт.
04.11.2024 ТОВ «САД АГРО ТРЕЙД» скеровано претензію про оплату збитків, що дорівнюють вартості втраченого вантажу, а 16.01.2025 – вимогу про належне оформлення документів згідно замовлення №09-18 від 27.08.2024.
ОЦІНКА СУДУ.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом учасникам справи була надана розумна можливість подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. 
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг. Обставин визнання недійсним даного договору судом не встановлено.
Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначаються також нормами Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".
Відповідно до ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно частини 1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
09.09.2006 року набрав чинності Закон України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів". Згідно з даним Законом Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів. Відповідно до статей 4, 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної; вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
Факт надання позивачем за первісним позовом послуг з вантажного перевезення згідно договору та замовлення №7/03 від 07.08.2024 та №15.08-3 від 14.08.2024 підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними, у відповідності до яких, вантаж був отриманий вантажоодержувачем без будь-яких зауважень або заперечень, проте такі послуги не оплачені відповідачем, що останнім і не заперечується.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання з поставки товару за замовленнями №7/03 від 07.08.2024 та №15.08-3 від 14.08.2024. З огляду на викладене, первісні вимоги є правомірними.
Щодо вимог за зустрічною позовною заявою про стягнення 888'289,35 грн збитків.
Як уже відзначалося, замовленням №09-18 від 27.08.2024 сторонами було погоджено перевезення вантажу - ЯКС у двох флексах, загальною вагою 20 500 кг по маршруту с.Солобківці, Україна - м.Ноєнкірхен, Німеччина, CMR №721963 від 23.08.2024 (фактична дата 28.08.2024), однак під час транспортування вантажу по території ФРН стався витік ЯКС (яблучного концентрованого соку) з одного з флексітанків.
Пунктом 8 ст.16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 3 зазначеної статті унормовано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування цього способу захисту визначається положенням ст.22 ЦК України і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст.611 ЦК України), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл.82 ЦК України), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.
Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало (ч. 1). Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. 2).
За змістом статті 23 Конвенції якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті; інший збиток відшкодуванню не підлягає.
Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.
Пунктом 3 договору №32 передбачено, що перевізник (відповідач за зустрічним позовом) зобов`язаний: на підставі письмової заявки про перевезення вантажу надати транспортні послуги з організації та забезпечення перевезень вантажів замовника, здійснити перевезення та доставку вантажу з пункту відправлення в пункт призначення в термін, вказаний в заявці; забезпечити своєчасне подання в пункт завантаження технічно справних транспортних засобів, що придатні до перевезення вантажу, відповідають вимогам чинних санітарних і інших норм, встановлених в країнах, через які прямує вантаж, і що забезпечують як фізичне, так і якісне збереження пред`явленого до перевезення вантажу (п.3.1.3.); нести повну відповідальність за збереження та цілісність вантажу під час транспортування до місця призначення, збереження цілісності пломб, цілісність пакування. Водій несе повну відповідальність за закріплення вантажу, (ремені безпеки, навантаження на осі) та у випадку порушення даних вимог перевізник відшкодовує замовнику, третім особам завдані збитки, пов`язані з недотриманням таких вимог (п.3.1.9).
Також пунктом 5.7.1 договору обумовлено, що з моменту передачі вантажу перевізнику та до моменту передачі його отримувачу перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу та митних пломб в разі їх повної або часткової втрати, пошкодження, псування, розкрадання та інших випадках, при яких знижується вартісні характеристики вантажу, під час перевезення в розмірі фактичних збитків, крім випадків прямо передбачених законодавством України. Перевізник зобов`язується компенсувати замовнику всі можливі збитки, що виникли через недотримання або порушення з вини перевізника, третіми особами, діями, що пов`язані з перевезенням вантажу.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідальність за завдану шкоду (збитки) може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Верховний Суд наголошує, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (постанова Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №916/1466/21).
У ст.623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №910/4962/18, від 30.03.2021 у справі №908/2261/17).
Згідно зі статтею 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та статтею 924 ЦК України перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення.
У даній ситуації мала місце втрата вантажу – під час перевезення на території ФРН з одного флекситанку витік яблучний концентрат. Це підтверджується протоколом німецької поліції у м.Берлін від 09.09.2024, де зафіксовано факт зупинки, перевірки та доставлення арештмайданчик ТЗ марки MAN, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , оскільки з транспортного засобу витікала рідина.
Крім того, у матеріалах справи містяться докази, що ФОП Величко З.К. 18.09.2024 зверталася до замовника з повідомленням про таку ситуацію (пошкодження одного з двох флекситанків і витік концентрату) та просила надати інструкціїї щодо подальших дій, а також можливість перевантаження другого флекситанку в інший транспортний засіб для продоження перевезення до одержувача. 
У судовому засіданні оглядалися відеозаписи, на яких видно, що з вантажного автомобіля, якого зупинила німецька поліція, витікає рідина. 
Факт втрати вантажу визнає і сам позивач (це чітко зазначено, зокрема, у відзиві на зустрічну позовну заяву). Також представник неодноразово підтверджував, що пошкоджений флекситанк знаходиться у нього. Поряд з цим, позивач відзначає, що замовник належним чином одразу не заявив про втрату вантажу, як цього вимагає ст.30 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів. Так, за словами ФОП, перевезення було завершене 10.10.2024, а заява про втрату зроблена лише 04.11.2024.
З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до ст.30 Конвенції якщо одержувач приймає вантаж без належної перевірки його стану разом з перевізником або не робить заяви перевізнику, яка вказує на загальний характер втрат або пошкоджень, щонайпізніше в момент прийняття вантажу у випадку, коли втрата або пошкодження є очевидними, і не пізніше семи днів від дня отримання вантажу, виключаючи недільні та святкові дні, у випадку, коли втрата або пошкодження не є очевидними, то факт отримання ним вантажу є первинним доказом того, що він отримав вантаж у такому стані, який описано у вантажній накладній. У випадку втрати або пошкодження, які не є очевидними, відповідна заява повинна бути зроблена у письмовій формі. Якщо стан вантажу був належним чином перевірений одержувачем та перевізником, докази, що суперечать результатам цієї перевірки, допускаються тільки у випадку, коли втрата або пошкодження не є очевидними і за умови, що одержувач належним чином зробив перевізнику заяву у письмовій формі протягом семи 
днів від дня перевірки, виключаючи недільні та святкові дні. 
Твердження перевізника про те, що оскільки будь-якої письмової претензії з приводу пошкодження вантажу в межах семиденного строку перевізником не зроблено, а тому відсутні підстави для відшкодування вартості такого вантажу, суд вважає безпідставними. 
Як уже відзначалося вище, про факт втрати вантажу, зупинку та доставлення на арешт майданчик ТЗ перевізник сам повідомив замовника. Між сторонами проводилась переписка щодо даної обставини і узгоджувався подальний порядок дії з тим, щоб інша частина вантажу була доставлена до пункту призначення та передана отримувачу. Після доставки вантажу та його зважування вантажоодержувач 08.10.2024 склав талон зважування №471/10/24 (копія знаходиться у матеріалах справи), в якому зафіксував вагу доставленого вантажу – 10040 кг. та недостачу в кількості 10460 кг. Екземпляр такого талону вантажоодержувач надав водію та надіслав електронною поштою замовнику після чого останній 10.10.2024 відкоригував рахунок на оплату за товар. Таким чином, для перевізника був очевидним не лише сам факт втрати вантажу, а й чітко була зрозуміла кількість такої втрати, тому покликання ФОП на відсутність вчасної претензії замовника є безпідставним. 
Також відповідач за зустрічним позовом, покликаючись на висновок експерта від 20.12.2024, стверджував, що порушення допустив замовник, оскільки при завантаженні збільшено допустимий об`єм флекситанка у понад 2000 літрів – тара не відповідала фактичному об`єму. Замовник заперечував дану обставину, наголошуючи, що у флекситанк залито було яблучного концентрату згідно допустимої норми, а висновок експерта не може братися до уваги, оскільки при проведенні експертизи безпосередньо пошкоджений флекситанк не досліджувався (дослідження проводилося по фотографіях) і експерт не врахувавгустину рідини, яка перевозилася.
Суд призначав експертизу, на вирішення якої ставив запитання «Чи відповідає завантажена у флексітанк №FLEXI82TBB3FM/С (№316447/297) маса продукту - 10470 кг яблучного концентрату, з рівнем кислотності 70,0 Brix, та густиною 1,35, допустимій нормі завантаження 8000 л, передбаченій товаровиробником флексітанка - компанією PHILTON POLYPHENE CONVERTERS LIMITED?», однак така експертиза не була проведена. Експерт повідомив, що відповідь на запитання про відповідність маси продукту допустимій нормі завантаження флексітанка не потребує проведення дослідження на основі спеціальних знань.
У судове засідання для надання пояснень щодо висновку викликався судовий експерт, на висновок якого покликався перевізник (а.с.134-137 Т.1). Сторони мали можливість у судовому засіданні поставити такому експерту запитання. 
У судовому засіданні судовий експерт Ю. Стецик, зокрема, інформував суд, що огляд флексітанку безпосередньо він не здійснював, а бачив лише фотографії, які були надані перевізником. Також при дослідженні матеріалу він не врахував, що у тару був залитий ЯКС (яблучний концентроканий сік), а висновок про те, що тара не відповідає фактичному об`єму (вазі брутто) ним робився з розрахунку 1л = 1 кг. 
У матеріалах справи (а.с.255-256 Т.1) міститься інформація від виробника флексітанку, у якій зазначено, що дата виготовлення флексітанка 04.11.2023, закінчення терміну придатності 04.11.2025; дозволені типи вантажів: харчові продукти, олії, соки, соки прямого віджиму, фруктові концентрати та ін.; заповнення однієї секції флексітанка обємом 8000 літрів; густина рідин 0,8-1,46.
У флексітанку, який під час перевезення був пошкоджений і вантаж був трачений, перевозився яблучний сік концентрований 70,00% Брікс вагою 10470 кг.
Густина такого яблучного концентрованого соку 70,00% Брікс становить 1,32-1,35 г/см3. Тому, якщо перевести 10470 кг ЯКС в літри, то отримаємо приблизно 7842,70 л. 
Такий об`єм та густина вантажу є в межах норм, визначених виробником флексітанку, тому твердження перевізника, який покликається на висновок експерта, що відправник залив більшу кількість рідини в флаксітанк, від чого останній розірвався під час транспортування, є помилкові. Перевізник не довів, що замовник передав йому товар для перевезення в неналежній тарі.
Сторони у договорі погодили, що: представник перевізника (водій) зобов`язаний бути присутній при прийомі вантажу до перевезення, завантаженні вантажу, контролювати правильність завантаження; при виявленні невідповідностей і пошкоджень вантажу, порушень при завантаженні, що загрожують пошкодженням вантажу він зобов`язаний невідкладно повідомити особу, відповідальну за завантаження та представника замовника; у випадку відсутності у водія зауважень щодо завантаження вантаж вважається прийнятим перевізником в кількості та якості згідно товаро-супровідних документів; перевізник несе повну відповідальність за збереження та цілісність вантажу під час транспортування до місця призначення, збереження цілісності пломб, цілісність пакування; водій несе повну відповідальність за закріплення вантажу, (ремені безпеки, навантаження на осі) та у випадку порушення даних вимог перевізник відшкодовує замовнику, третім особам завдані збитки, пов`язані з недотриманням таких вимог; відповідальність перевізника настає з моменту передачі вантажу перевізнику та до моменту передачі його отримувачу; перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу та митних пломб в разі їх повної або часткової втрати, пошкодження, псування, розкрадання та інших випадках, при яких знижується вартісні характеристики вантажу, під час перевезення в розмірі фактичних збитків, крім випадків прямо передбачених законодавством України. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що перевізник відповідальний за втрату вантажу, а тому вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення збитків у розмірі 888289,35 грн. (вартість втраченого при перевезенні яблучного концентрату) є правомірними.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц. Cуд також враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» про те, що п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Верховний Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Первісні позовні вимоги задоволити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД» (81524, Львівська область, Городоцький район, с. Братковичі, вул. Шкільна, 4; ідентифікаційний код 37122702) на користь Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) 157'573,50 грн заборгованості та 3028,00 грн судового збору.
3. Зустрічні позовні вимоги задоволити. 
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД» (81524, Львівська область, Городоцький район, с. Братковичі, вул. Шкільна, 4; ідентифікаційний код 37122702) 888'289,35 грн завданих збитків та 10659,47 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 22.04.2026.

Суддя Яворський Б.І.