Справа № 442/2150/25 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 33/811/1068/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривні.
Згідно постанови суду 05.03.2025 року, о 17.50 год., в м.Дрогобичі, вул.В.Великого,24, Львівської області, правопорушник ОСОБА_1 , керував транспортним засоби марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожними рота, порушення координації рухів, порушення мови; огляд на стан сп`яніння проходити відмовився у встановленому законом порядку, водія відсторонено від права керування транспортним засобом, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, тобто правопорушник порушив п.2.9 «а» ПДР України.
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, при цьому зазначає, що судом першої інстанції адміністративне стягнення накладено за межами строку, передбаченого ст.38 КУпАП, оскільки інкриміновані дії скоєні 05.03.2025 року, а тому стягнення мало бути накладено не пізніше 05.03.2026 року, а тому суд першої інстанції необґрунтовано притягнув апелянта до адміністративної відповідальності.
Також апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, при цьому зазначає, що він не був повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції, про винесене рішення дізнався лише 09.06.2026 року під час ознайомлення з матеріалами справи, а тому вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження.
На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув та про причини неявки не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи він був повідомлений належним чином судовою повісткою від 19.06.2026 року, а отже за таких обставин у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи № 442/2150/25 та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи.
Щодо розгляду справи по суті апеляційних вимог, то слід вказати наступне.
Частиною 6 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №263050 від 05.03.2025 року ОСОБА_1 інкриміновані дії вчинено 05.03.2025 року, а тому адміністративне стягнення могло б бути накладено не пізніше 05.03.2026 року.
Оскільки на момент розгляду судом першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №263050 від 05.03.2025 року строк, передбачений ч.6 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження за цими протоколами підлягало закриттю. Накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за межами цього строку є незаконним.
При цьому, апеляційний суд вважає незаконною постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.05.2025 року в цій справі, якою було зупинено строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на час проходження військової служби, оскільки нормами КУпАП не передбачено прийняття судами рішення про зупинення строку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і саме по собі таке рішення не зупиняє строків накладення адміністративного стягнення, що фактично зумовило безпідставне затягування розгляду справи та можливого уникнення особи від адміністративної відповідальності.
Виходячи з наведеного апеляційний суду приходить до обґрунтованого переконання, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, що має наслідком скасування постанови суду першої інстанції як незаконної та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, так як виходячи з норм КУпАП апеляційний суд позбавлений можливості прийняти інше рішення в цій справі.
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №442/2150/25 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.6 ст.38 КУпАП.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.