КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 року № 320/12892/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної архівної служби України (код ЄДРПОУ 37550265) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Зміст позовних вимог та процесуальні дії у справі.
ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Державної архівної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної архівної служби України;
- зобов`язати Державну архівну службу України надати архівну довідку про стаж роботи ОСОБА_1 з 1982 року по 1989 рік.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). 
Правова позиція сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у зв`язку із втратою трудової книжки потребує підтвердження трудового стажу для оформлення пенсії. З цією метою 09.12.2025 він звернувся до Державної архівної служби України із заявою про видачу архівної довідки щодо стажу роботи та розміру заробітної плати за період з 1982 по 1989 рік. Позивач зазначає, що відповіді на вказане звернення ним не отримано, у зв`язку з чим вважає бездіяльність Державної архівної служби України протиправною та просить суд зобов`язати відповідача надати архівну довідку про стаж роботи за зазначений період.
10.04.2026 на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що Державною архівною службою України було розглянуто звернення позивача від 09.12.2025 та за результатами його розгляду надано відповідь листом від 31.12.2025 №7146/2.01-28/С-1452. Відповідач зазначає, що не наділений повноваженнями щодо зберігання архівних документів та видачі архівних довідок про трудовий стаж, а також вказує на відсутність у зверненні позивача відомостей про конкретні підприємства, установи чи організації, в яких він працював у період з 1982 по 1989 роки. Крім того, відповідач посилається на надання позивачу роз`яснень щодо порядку отримання відповідної архівної інформації та просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.
23.07.2025 представник позивача звернувся до Державного архіву м. Києва з адвокатським запитом щодо надання інформації стосовно трудової діяльності ОСОБА_1 за період з 1982 по 1989 роки.
Листом від 05.08.2025 №068/05-14/16749 Державний архів м. Києва повідомив, що для отримання відповіді необхідно вказати назви підприємств, установ чи організацій, в яких працював ОСОБА_1 , а також відповідні періоди роботи. Крім того, архівом зазначено, що документи з особового складу зберігаються за місцем їх передачі відповідними підприємствами чи організаціями, а дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Державного архіву м. Києва не надходять.
09.12.2025 позивач звернувся до Державної архівної служби України із заявою, у якій просив видати архівну довідку про стаж роботи та розмір заробітної плати за період роботи з 1982 по 1989 роки. У заяві зазначено, що позивач працював на різних підприємствах міста Києва у період з 1982 по 1989 роки, однак назви таких підприємств, установ чи організацій не наведено.
З наданого відповідачем листа від 31.12.2025 №7146/2.01-28/С-1452 вбачається, що Державною архівною службою України розглянуто звернення позивача від 09.12.2025 та надано відповідь по суті порушеного питання.
У зазначеному листі відповідач повідомив, що Державна архівна служба України не наділена повноваженнями щодо зберігання архівних документів та видачі архівних довідок про трудовий стаж і розмір заробітної плати. Також позивачу роз`яснено порядок зберігання документів з кадрових питань, порядок оформлення архівних довідок та рекомендовано звернутися до Державного архіву м. Києва із зазначенням назви навчального закладу, підприємства, посади та періоду роботи.
На підтвердження направлення вказаної відповіді відповідачем надано реєстр відправки поштової кореспонденції через поштове відділення Київ-110 за період з 01 по 30 січня 2026 року, список рекомендованих листів та реєстр №10 від 09.04.2026, з яких вбачається направлення на адресу позивача листа від 31.12.2025 №7146/2.01-28/С-1452 рекомендованим поштовим відправленням.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У спірних правовідносинах суду необхідно перевірити, чи допущено Державною архівною службою України протиправну бездіяльність при розгляді звернення позивача від 09.12.2025 щодо видачі архівної довідки про стаж роботи та розмір заробітної плати за період з 1982 по 1989 роки, а також з`ясувати, чи вчинено відповідачем дії, які він був зобов`язаний вчинити відповідно до закону.
При цьому визначальним для вирішення спору є встановлення факту розгляду відповідачем зазначеного звернення та надання позивачу відповіді за результатами такого розгляду.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну архівну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №870, Державна архівна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері архівної справи та діловодства. 
Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення Укрдержархів здійснює управління та контроль за діяльністю центральних державних архівів, центральних державних архівних установ та інших установ, що належать до сфери його управління. 
Відповідно до підпунктів 39, 41 та 42 пункту 4 Положення Укрдержархів здійснює контроль та методичне забезпечення архівної справи і діловодства, контроль за додержанням законодавства у сфері архівної справи та контроль діяльності архівних установ. 
Водночас підпунктом 38 пункту 4 Положення передбачено, що Укрдержархів здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Укрдержархіву та установ, що належать до сфери його управління. 
Аналіз наведених положень свідчить, що до повноважень Державної архівної служби України належить реалізація державної політики у сфері архівної справи, координація та контроль діяльності архівних установ, а також розгляд звернень громадян. 
Разом із цим Положення не містить повноважень Укрдержархіву щодо здійснення пошуку відомостей про трудову діяльність особи у документах усіх архівних установ України та видачі архівних довідок про стаж роботи за відсутності відомостей про конкретні підприємства, установи чи організації, в яких особа працювала.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2021 у справі №9901/345/20 зазначила, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень полягає у неприйнятті рішення або нездійсненні юридично значущих та обов`язкових дій на користь заінтересованої особи, які відповідно до закону належать до компетенції такого суб`єкта, є об`єктивно необхідними та реально можливими для виконання, проте фактично не вчинені.
При цьому для визнання бездіяльності протиправною недостатньо встановлення лише факту неналежного або несвоєчасного виконання певних дій. Під час вирішення питання щодо наявності протиправної бездіяльності необхідно враховувати конкретні причини, умови та обставини, через які відповідні дії не були виконані або були виконані з порушенням установлених строків, юридичний зміст та значущість таких дій, тривалість бездіяльності, а також її вплив на права та інтереси особи.
Застосовуючи наведені правові висновки до спірних правовідносин, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт розгляду Державною архівною службою України звернення позивача від 09.12.2025 та надання за результатами його розгляду відповіді листом від 31.12.2025 №7146/2.01-28/С-1452. Крім того, відповідачем надано докази направлення зазначеного листа на адресу позивача.
Отже, у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати, що відповідач ухилився від виконання покладеного на нього обов`язку щодо розгляду звернення позивача. Сам по собі факт неотримання позивачем відповіді або незгода з її змістом не свідчать про наявність протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи встановлені обставини справи та наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності Державної архівної служби України протиправною.
Суд вважає, що обов`язок відповідача у спірних правовідносинах полягав у розгляді звернення позивача та наданні відповіді за результатами такого розгляду, який, як встановлено судом, був виконаний.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної архівної служби України надати архівну довідку про стаж роботи суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, у зверненні від 09.12.2025 позивач просив видати архівну довідку про стаж роботи та розмір заробітної плати за період з 1982 по 1989 роки, посилаючись на втрату трудової книжки.
Разом з тим зі змісту зазначеного звернення вбачається, що позивач не навів відомостей про конкретні підприємства, установи чи організації, в яких він працював у зазначений період, а також не зазначив посади та періоди роботи на кожному з таких підприємств.
Судом встановлено, що листом Державного архіву м. Києва від 05.08.2025 №068/05-14/16749 позивача було повідомлено про необхідність надання таких відомостей для здійснення архівного пошуку. Аналогічні роз`яснення містяться й у листі Державної архівної служби України від 31.12.2025 №7146/2.01-28/С-1452.
Крім того, з наданих відповідачем доказів убачається, що Державна архівна служба України не є архівною установою, яка здійснює зберігання документів з кадрових питань (особового складу), та не є безпосереднім розпорядником документів, на підставі яких можуть оформлюватися архівні довідки про трудовий стаж і заробітну плату.
Водночас обраний позивачем спосіб захисту передбачає покладення на відповідача обов`язку видати архівну довідку, однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач володіє документами, необхідними для її оформлення, або наділений повноваженнями щодо видачі такої довідки за наведених у позовній заяві обставин.
Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності у Державної архівної служби України передбаченого законом обов`язку щодо видачі запитуваної архівної довідки, а тому підстави для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача надати архівну довідку про стаж роботи відсутні.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь– які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що твердження позивача не можуть вважатися обґрунтованими та у задоволенню позову необхідно відмовити.
Судові витрати по справі.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

вирішив:

У задоволення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної архівної служби України (код ЄДРПОУ 37550265) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Копію рішення направити сторонам у справі (їх представникам) відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.